Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 251 



som vi gjenkjender fra vort eget lands kvartærgeologiske 

 forskning. 



Men hos os som i Amerika har optrædende indsjøafsæt- 

 ninger ofte git anledning til megen usikkerhet særlig i landets 

 sydøstlige del, hvor jo afsætningerne i Østerdalen, Gudbrands- 

 dalen, omkring Randsfjorden og Spirillen har <^it anledning til 

 diskussion nok. Manglende kjendskap til forholdene har ofte 

 været grunden. Men netop denne sidste faktor er det muligens, 

 som paa den anden side har bevirket, at tilsvarende forhold 

 endnu ikke i sin fulde utstrækning er kommet under diskussion 

 for Trondhjemsfeltets vedkommende, endskjønt jeg dog allerede 

 i det foregaaende har hat anledning til at henlede opmerksom- 

 heten paa liknende forhold her. 



Der har fra forskjellige kanter i diskussionen været reist 

 indvending mot at opfatte Mijtiliis-mveauet som et eget, for sig 

 begrenset tidsafsnit. Og dette kunde ogsaa tilsynelatende kanske 

 ha nogen berettigelse, saa længe spørsmaalet kun gjaldt den 

 nordlige del af vort land, ja kanske Trondhjemsfeltet med. Og 

 i tilslutning til en saadan anskuelse forstaar vi kanske ogsaa 

 bedre Uphams bemerkninger — »my observations suggest that 

 the time occupied in the re-elevation of the region of Trondhjem 

 from its Champlain subsidence was probably more brief than 

 the duration of these glacial lakes in North America and Scot- 

 land« (The American Geologist, Vol. XXII, 1898, pag. 152). 



Men naar vi stifter bekjendtskap med den rike, Mytilus førende 

 banke nær Skaadalen station, synes det nær sagt umulig at slaa 

 den sammen med ra-tiden. Dette saa meget mere, som det ikke er 

 blot en enkelt art, men et helt komplex, vi finder, hvoraf hver enkelt 

 artsvarietet antyder det samme klimatiske forhold som hoved- 

 arten. Ja ikke nok dermed; vi finder ikke et eneste af Yoldia- 

 faunaens elementer, idet samtlige arter optrær i de varmtvands- 

 elskende varieteter. Og betragter vi saken fra et rent zoologisk 

 synspunkt, maa vi være enig i det resultat, hvortil efter et ind- 

 gaaende studium Ad. S. Jensen kom, naar han i 1904 uttalte: 

 »Jeg kender en god del til blaamuslingens udbredelse og er naaet 

 til den overbevisning, at denne art absolut skyer dybt og meget 

 koldt vand« (Det kgl. danske Vid.-Selsk. Forh. 1904, Nr. 6, pag. 

 20 — 21), og han var kommet til det resultat, at Mytihis edulis 

 og Yoldia arctica ikke kunde leve sammen (L. c. pag. 20). Og 

 selv Knipowitsch, som har kriticert og tildels rettet denne Jen- 

 sens angivelse, sier dog ogsaa: »das massenhafte Vorkommen 

 von Mytilus edulis L. scheint nur in der Litoralzone moglich zu 

 sein. Das Vorkommen von sehr zahlreichen Schalen dieser Art 

 in einer Ablagerung kann daher wohl als Beweis dienen, dass 

 wir es mit litoralen Ablagerungen zu tun haben. Bei der Deutung 



