262 p. A. ØYEN [1914 



pothese som et »forsøg til nærmere prøvelse« (Christiania Vid.- 

 Selsk. Forh. 1892, Nr. 4, pag. 50). Og hvad han ved en vis 

 leilighet uttaler om den islandske flora og om Færøernes plante 

 vekst, turde finde en ganske almindelig anvendelse paa mange 

 forhold i den kvartære biologi: »ich habe nur nachweisen wol- 

 len, dass immerhin eine Anzahl Grunde dafiir sprechen, dass 

 die islåndische und fåroersche Flora nicht durch zufållige Trans- 

 porte iiber das Meer eingewandert sind, sondern Schritt fiir 

 Schritt iiber eine Lånderbriicke hin, die aber bereits lange schon 

 wieder versunken« (Engler: Botanische Jahrbiicher, B. II, 1882, 

 pag. 50). Thi at forandringerne har foregaat langsomt, skridt 

 for skridt, er et fænomen, man stadig møter nye beviser for. 

 Til hvad jeg i det foregaaende har meddelt om forholdene i om- 

 egnen af Heimdal station f. eks., kan nu føies de to følgende 

 profiler, som jeg hadde anledning til at nedtegne paa min reise 

 nu i sommer: — 



I det store jernbanens grustak ved Heimdal station iakttokes 

 saaledes ovenfra nedad følgende lagrække : 

 3 dm. muld 



gulagtig, brungraa sand og grus 

 rullestenslag, men utkilende 

 blaagraa ler, ogsaa utkilende 

 sand af middels og grov kornstørrelse 

 ler og sand i tynde, vekslende lag 

 fin sand, til ubestemt dyp. 

 Det er jo et profil, der er i fuld overensstemmelse med de 

 fra dette sted tidligere beskrevne (II, 83 — 87) og viser os ra-tidens 

 morænedannelse, eller rettere fluvioglaciale afsætninger paa stedet, 

 overleiret af ratidens yoMa-førende lerafsætninger, yngre end 

 Sladsbygd-trinnet, men endnu med faunistiske elementer fra 

 Ørlandstrinnet eller Stagnationstidens ra-glaciale kulminations- 

 periode. 



Det har endnu ikke med sikkerhet ladet sig eftervise, om 

 Heimdalstrinnets fluvioglaciale afsætninger kommer over dette 

 YoW/a-forende ler eller ikke. I første tilfælde vilde altsaa dette 

 ler være vidne om en tilbakerykket bræstand med bræfremrykning 

 under Heimdalstrinnets tid og saaledes være i fuld overensstem- 

 melse med de under ra-tidens seneste afsnit i Kristianiafeltet 

 iagttagne forhold, i sidste tilfælde vilde de overliggende rullestens- 

 masser være vidnesbyrd om en betydelig utvaskning og overskyl- 

 ningsproces under en langt senere tid, og da efter al sandsjailighet 

 Littorina-nwecmets kontinentale, sterkt fremtrædende littoralabrasi- 

 onsperiode; i ethvert fald vil vistnok med sikkerhet endel afdet 

 brungraa sand bli at henregne til denne periode. Men hvad der 

 vel i denne forbindelse her for os har den største interesse er. 



5 



» 



5 



» 



15 



» 



20 



» 



5 



» 



