274 p. A. ØYEN ^ [1915 



fin og ganske lite fint sandet ler, der bruser svakt for HCl. 

 Det øverste Portlandia-førende ler paa dette sted, likeledes ganske 

 fint og ganske lite fint sandet, af blaagraa til gulgraa farve, viste 

 ogsaa svak brusning for HCl. Derimot viste det blaagraa, fint 

 sandede ler med Portlandia arctica ved Sagebak, nær I^er station, 

 en noksaa sterk brusning for HCl. 



Allerede under forbifarten paa jernbanen ser man ved Sings- 

 aas station, 175 m. o. h., terrasser hæve sig vel 20 m. over sta- 

 tionen, altsaa noget mere end 195 m. o. h., hvilket ogsaa stad- 

 festes ved den detaljerte undersøkelse paa stedet. Straks sydøst 

 for stationen ser man her ved jernbanelinjen underst laget sand, 

 grovere og af middels kornstørrelse, og derover kommer saa i 

 terrassens høide, indtil fem meter lavere, rullestensgrus med rulle- 

 stene iblandt. Jeg skulde være tilbøielig til at forklare sandaf- 

 sætningen som tilhørende ifølge sin oprindelse Mytilus-niveaiiets 

 maksimum af jordskorpens nedsynkning paa dette sted, og at 

 derover kommer rullestensgruset med rullestene som en afsætning 

 tilhørende Mytiliis-niueaiiets afslutning. At der selv ved stemning 

 af medbragte prøver fra Singsaas ikke har lykkedes at finde nogen 

 fossiler, spiller i denne forbindelse ingensomhelst rolle, da ter- 

 rassesammenhængen er saavidt kontinuerlig; vi maa kun erindre, 

 at i disse trangt indgaaende i:jorde har våndet efter al sandsyn- 

 lighet hat en temmelig brak karakter, og da kan vi til sammen- 

 ligning tænke paa forholdene f. eks. i de i det ferske Østersjø- 

 vand afsatte sedimenter, hvor ogsaa fossiler som regel mangler. 

 Fra den vakre, noget utvaskede moræneryg ved Kvenild har 

 man en vakker utsigt over en større del af nedre Guldalen, 

 særlig Melhus, og man ser her paa begge dalens sider de store 

 lerterrasser, der vistnok med sikkerhet er at henføre til Port- 

 landia-niveauets tid. Men over denne store og smukt fremlrædende 

 terrasse sees en langt svakere og mindre fremtrædende, tildels 

 temmelig brudt, men dog ogsaa paa sine steder ganske sammen- 

 hængende, som derfor ikke godt kan tilhøre nogen anden tid end 

 Mytilus-niveaiiet. I^avere end de store Portlandia-niveaiiets lerter- 

 rasser kommer flere, lavere trin, der dog ofte tildels er meget lite 

 fremtrædende, idet erosion og utglidning tildels har virket tem- 

 melig ødelæggende. Den store, vide dalbund er imidlertid meget 

 vakker. 



Som allerede i det foregaaende omhandlet, grupperer de mange 

 bestemmelser af Mytiliis-nineaiiets grense i den nordenfor Støren 

 liggende del af Guldalen sig om 199 m. o. h. (1, 30) og 197 m. 

 o. h. (I, 89). Længere imot syd, og længere imot øst, likesom 

 ogsaa længere imot nord, synes denne grense at stige endel. Der 

 fandtes saaledes ved Singsaas 201,7 m. o. h. (1, 16), og i Selbu fand- 

 tes jo foruten 193 m. o. h. (It, 102) ogsaa høiere liggende, som 



