Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 277 



forandringer her i løpet af en forholdsvis kort tid er foregaaet, 

 da jeg i sommer foretok en reise op til omgivelserne af Værdals- 

 skredet. Tilvoksningen er skredet raskt frem i de aar fra 1901, 

 da jeg sidst var der, og efterhaanden utslettes de umiddelbare 

 spor af utrasningen mere og mere, medens den sammenrotede 

 og sammenblandede jordbund afgir et godt grundlag for kunstig 

 engdyrkning. Og i omgivelserne har man her anledning til at 

 studere end nu mere utviskede former af tidligere ras, saaledes 

 f. eks. om Leiraaen, hvor mellem Brandhaug og Solli, op mot 

 Grindberg og over til Reppe omgivelserne utgjøres af høie ler- 

 bakker eller lermæler, der danner omkransningen af en tidligere 

 »raskjedel«, i likhet med det sidst indtrufne Værdalsskred. Men 

 bortset fra disse mere uregelmæssige og sekundære træk i land- 

 skapet ser man op gjennem Værdalen et utpræget terrasseterræn, 

 stigende i trin opad dalsiderne og op gjennem dalen. Foruten 

 den lave og flate dalbundterrasse, der samtidig repræsenterer den 

 sidste marine utfyldning ved siden af de opfyldninger, der skriver 

 sig fra senere indtrufne ras og utglidninger, har vi terrasserne i 

 ganske bestemte og forholdsvis godt fremtrædende afsnit: — 

 40 m., 70 m., 125 m., 160 m., 180 m., 200 m., alt i omtrentlige 

 tal, men forbindelsen med de i det foregaaende angivne terrasse- 

 høider er ikke vanskelig at se. I nærheten af Øgstad saaes et 

 torvmyrprofil, der viser os den fra før kjendte rækkefølge: — 

 Recent furuskog 

 torvlag 



stubbelag med træstammer 

 torvlag. 



Forbindelsen eller korrelationen med de marine afsætninger 

 for denne paa Tapes-terrassen liggende likalitet er saaledes tyde- 

 lig nok. Og den lave dalbundterrasses stilling i rækkefølgen er 

 ogsaa klar nok. At Mactra-niveauets terrasser er relativt aphane 

 i dette utprægede lerterræn, er heller ikke et fænomen, der i særlig 

 grad vanskeliggjør korrelationsforsøkene, og bortseet herfra er 

 terrasseserien, som vi ser, helt fuldstændig. Med den forholdsvis 

 vide og flate dal blir heller ikke motsætningsforholdet mellem 

 den utstrakte Værdalsør (jernbanestationen 6,6 m. o. h.) og dalens 

 terrasselandskap saa skarpt, som man kunde være tilbøielig til 

 at vente sig det. 



Og mot syd og sydvest kan man følge terrasselandskapet 

 videre. Mellem Rinnan og Levanger er saaledes vakre terrasser. 

 Fra Rinnan station, 15.6 m. o. h., i hvis nærhet man har det 

 interessante fossilfindested ved Hallan (II, 161 — 162), passeres en 

 lav strand og et kuppert terrasseterræn. Dette stiger saa med 

 jernbanelinjen temmelig hurtig op i stigende terrasser, hvorefter 

 disse over en længere strækning holder sig i omtrent ens niveau 



