Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 279 



teglverk, hvor Stjørdalen station ligger, 6,6 m. o. h., medens ter- 

 rassen ganske svakt hæver sig til ca, 16 m. o. h. 



End videre turde det kanske her være paa sin plads i umiddel- 

 bar tilslutning til de netop ovenfor meddelte torvmyrprofiler at 

 vedføie endel iakttagelser med hensyn til disse interessante for- 

 hold, som jeg hadde anledning til at gjøre paa min reise nu 

 sidste sommer. 



I omraadet øst for Selbusjøen saaes ogsaa paa flere steder 

 vekslende lagbygning i torvmyrene, saaledes f. eks. nær Uglum, 

 hvor et snit af 1 — IV2 m. høide gjennemskar en torvmyr oven- 

 fra i følgende lagrække: torv, stubbelag, torv, men uten at de 

 nederste lag kom tilsyne; undergrunden utgjøres her væsentlig 

 af sand og ler, og paa myren selv vokser her i en høide af ca. 300 

 m. o. h. tildels granskog. Dette er forsaavidt den samme række- 

 følge, som jeg ogsaa har iagttat paa andre steder, f. eks. paa flere 

 steder i Opdal, mellem Stuen og Aune, hvor der i trælaget fore- 

 kom saavel stubber som stammer. Ved veien langs Drugu til 

 Aa saaes i delvis skogbevokset myr helt tilsvarende snit. Og 

 furuskogen omkring Maalsjøen, Maagaatjern og over til Lange- 

 vand paa overgangen fra Klæbu til Ler station vokser for en stor 

 del paa torvmyr, som er opbygget paa fuldstændig samme maate: 

 torv, trælag, torv, men ogsaa her med ubekjendt torvbund, idet 

 der mangler helt tilbunds gaaende snit, dog med en undergrund 

 af morænemateriale, som den større tversgaaende endemoræne 

 mellem Maagaatjern og Langevand lar formode. Paa den einstap- 

 bevoksede terrasseflate ved Langevand vokser en hel del gran. 



Overalt sporer vi saaledes, hvor vi har anledning til side om 

 side at følge den marine utvikling og den samtidige paa land, en 

 saa nøie overensstemmelse, at vi ikke længere kan være i synder- 

 lig tvil om, at vi virkelig befinder os likeoverfor naturlovmæssig 

 sammenknyttede forhold. 



Allerede i det foregaaende er omtalt det utprægede og inter- 

 ressante terrasselandskap i og om Trondhjems by. Hovedniveauei 

 omkring Trondhjem dannes egentlig af to utprægede lerterrasser, 

 med en svakere, mellemliggende. Derpaa kommer en noget lavere 

 hovedterrasse, som med al rimelighet er Littorina-niueauets strand- 

 terrasse. Det blir derfor af særlig viktighet at tinde betydnin- 

 gen i stratigrafisk og kronologisk orden af de tre høiere liggende 

 terrasser. Det s} nes som om Ilsvikens hovedtrin svarer til den 

 øverste af de store lerterrasser; det var dette ogsaa Miller antok, 

 idet han angav »upper line» af »sea-cliffs« til 580 ft. (Nature, 

 B. 32, 1885, pag. 555) eller 176,7 m. o. h., medens Upham fæstede 

 sig ved en »remarkable shore«, som han angav til 525 ft. eller 

 160m.o.h., og som han henla til »Champlain epoch« eller med 

 andre ord til »Closing part of the lee age« (American Geologist, 



