•292 p. A. ØYEN [1941 



At forskjellige dypvandsafsætninger, som ved Lundemo tegl- 

 verk, 54,6 — 80,1 m. o. h., viser liknende og tilsvarende fænome- 

 ner (I, 31), er jo nævnt i det toregaaende, og rimeligvis har disse 

 afsætninger en temmelig vid og almindelig utbredelse, da f. eks. 

 i dette tilfælde den korresponderende terrasse kan følges over 

 længere strækninger, saaledes nord for Horrig kirke (I, 30). Og 

 de blandede forekomster ved Vollan, 90,4 m. o. h. (I, 95) og 

 Krokset, 91,2 m. o. h. (I, 98) tyder i samme retning, med om 

 raadets marine grense nogenlunde bestemt ved de forholdsvis 

 nærliggende Gilhaugs og Sunlibakkens terrasser i Ørkedalen, 

 henholdsvis 159,9 m. o. h. (I, 99) og 156,6 m. o. h. (I, 99), eller 

 med et afrundet tal 160 m. o. h. (I, 99). Gjennem Guldalen 

 gjenfinder man forresten en FoWm-terrasse flere steder i omtrent 

 samme ovennævnle niveau, saaledes med Portlandia arctica ved 

 Tislaug 81,9 m. o. h. (I, 90), Baardshaugterrassen nær Ler station 

 98,4 m. o. h. (I, 43), likesom ogsaa i Melhus, ved Lerli ca. 87 m. 

 o. h. (I, 71) og med Portlandia ovenfor Høieggen, 54,2 m. o. h. 

 (I, 69). I Børseskogn gjenfindes liknende flere steder, saaledes 

 mellem Vollan og Riaunel, 90,4 m. o. h. (I, 97), og likesaa i 

 Ørkedalen ved Kvam, 99,4 m. o. h. (I, lOOX Man kunde kanske 

 fra Nidelvens dalføre nævne Kammene, 92,6 m. o. h. (II, 87), 

 Nordset fra 74,8 — 83,5 m. o. h. som nedre grense, men stigende 

 helt til 123,0 m. o. h. (II, 89), og Fjerheimsfossen, 83,5—117,0 

 m. o. h. (II, 89). Nu er det rigtignok saa, at man ikke her ved 

 disse fmdesteder og i disse profiler har fuldstændige snit overalt, 

 men man kjender dog saa meget deraf, at den underste del, og 

 ofte den hele afsætning, er at henføre til ra-periodens senere af- 

 snit, den midlere paa enkelte steder nødvendigvis til Mytihis- 

 niveauets tid, medens den øvre paa sine steder maa henføres til 

 de store lerterrassers, Portlandia-niveaiiets, tidsafsnit. Niveauet er 

 heller ikke ukjendt fra de indre omgivelser af Trondhjemsfjorden. 

 Det turde nok hænde, at en del af terrassen, 88 m. o. h., oven- 

 for Gløshaugen (II, 76) blir at føre hit, likesom kanske ogsaa 

 det merkehge Romuldsliprofil, 83,9 — 87,4 m. o. h. (II, 77), finder 

 sin naturligste forklaring ved at henføres til denne gruppe. 

 Sandsynhgvis bør man ogsaa her anføre Morsetterrassen, 72,6 — 

 90,1 m. o. h. (II, 129), og i analogi med forholdene ved Fjer- 

 heimsfossen er det, man vistnok her i nærheten finder terrassen 

 ved Aassveet hæve sig til 117,4 m. o. h. (II, 130). Og ganske 

 nylig har stud. real. Nordhagen brakt mig endel fossiler fra et 

 lindested, Velvangsaune i Skatval, i en høide af 75 — 90 m. o. h., 

 som det har været mig en fornøielse at gjennemse. Da Nord- 

 hagen rimeligvis senere kommer til at offentliggjøre den sam- 

 lede faunaliste fra denne lokalitet, skal jeg kun nævne nogen af 



