300 _ P. A. ØYE N [1914 



forekomsten ved Vindenes sier Kolderup & Monckton: It is 

 very probable that milder climate conditions prevailed sonie time 

 later. Again there was a renewed advance of the glaciers; as we 

 may see by observing the highest terrace at Dale, and at the 

 same time as Mr. Øyen has pointed out, the Yoldia arctica 

 immigrated along our coasts for the second time« (The Geology 

 of the Bergen District, Norway, 1911, pag. 37). Men det er ikke 

 blot i vort land, vi møter dette fænomen; thi »Professor Cham- 

 berlin thinks it possible that the East-Wisconsin stage of glacia- 

 tion ma}' have been succeeded by yet another glacial epoch 

 marked by a second series of large terminal moraines^ (James 

 Geikie: The Great lee Age, 1894, pag. 775), og videre fortsætter 

 han sammesteds: »These glaciers I take to be the equivalents 

 of the valley-glaciers in Scotland which here and there reached 

 the sea . Det var disse Geikie sammenstillede med »Lower Peat 

 (Zeitsch. fiir Gletscherk. B. I, H. I, Mai 1906, pag. 23), eller 

 som den samme, erfarne forsker ganske nylig har uttrykt for- 

 holdet: »Snow-fields now reappeared, and considerable glaciers 

 descended our mountain valleys, and in some places reached 

 the sea,« idet han samtidig henfører disse fænoraener til »Lo\ver 

 Turbarian« (Geikie: The Antiquity of Man in Europe, Edinburgh 

 1914, pag. 279). 



Under en saadan fremtrædende fremstøtsperiode vil naturlig- 

 vis bræernes arbeide i forsterket grad igjen gjøre sig gjeldende. 

 Men vi kjender nu saa meget til vort omraades forhold i saa 

 henseende, at vi med sikkerhet kan si, at de merker, vi i 

 Trondhjems umiddelbare omegn linder efter bræernes virksom- 

 het, tilhører en langt tidligere tid, nemlig ra-perioden selv og 

 dens forskjellige afsnit. Det eneste skulde være, om det kunde 

 lykkes at paavise merker efter ganske ubetydelige, lokalt optræ- 

 dende bræer. 



I omgivelserne af Trondhjem lindes flere steder en prægtig 

 isskuring i syd — nordlig retning, saaledes f. eks. langs jernbane- 

 linjen til Selsbak, og denne staar ikke noget tilbake for den, vi 

 træffer f. eks. syd for Støren og i Kalvelladalen. At det, selv ved 

 et saa iøinefaldende fænomen som isskuringen, i høi grad kom- 

 mer an paa, under hvilke forhold man iagttar det, fik jeg et 

 slaaende bevis for, da jeg nu i slutningen af november gjorde 

 en tur ned igjennem Smaa lenene. Ofte har jeg iagttat de talrike, 

 smukt isskurede kupper mellem Moss og Fredriksstad, men aldrig 

 har de gjort det helhetsindlryk paa mig som netop nu, da de 

 laa der overtrukket med et tyndt, hvitt rimlag, overtrukket som 

 med et hvitt, skinnende flor, idet de i skarpt moutonnerede for- 

 mer stak op i det ellers bare landskap omkring. 



Det kunde ligge nær i denne forbindelse at fæste opmerksom- 



