1 



3()4 P. A. ØYEN [1914 



i en høide af 182,8 ni. o. h. (I, 16), videre ved Langevand 174 

 ni. o. h. (I, 45) og i Langelandsterrassen 182,9 — 188 in.o.h. (I, 45). 

 Det er ogsaa sandsynligt, at man i Kirkeflaaterrassen er beret- 

 tiget til at se en akkumulationsterrasse fra denne tid, da den 

 har sin naturlige fortsættelse i terrasserne foran Langevand og 

 ellers gjenneni Kalvelladalen; men det merkelige er, at man ved 

 selve hovedterrassen ikke gjenfinder netop dette topografiske 

 niveau, hvorimot der optræder paa samme sted en række lavere 

 terrasser, vistnok erosionsterrasser, fra senere tidsafsnit, i den 

 gamle akkumulationsterrasse. Likeledes har man her en række 

 terrasser, der tidligere har været anført som marine grenseter- 

 rasser ved forskjellige anledninger, og som jeg ogsaa tidligere 

 gav en fortegnelse over (I, 63 — 64), likesom ogsaa et resumé 

 allerede ovenfor er git i foreliggende afhandling. Blandt disse 

 spiller i denne forbindelse terrassetrinnet ved Nordtømme, 179,8 

 m. o. h. (I, 64), en særegen rolle, fordi det netop indgaar i lede- 

 profilet fra Gaua som et hovedtrin 182,4 m. o. h. (1, 30), hvorved 

 dets stilling saavel i forhold til det foregaaende trin som det 

 etterfølgende ogsaa foreligger klargjort. I Melhus har man ved 

 Høieggen en række terrasser, saavel ved 168,3 m. o. h. som ved 

 173,9—175,8 m.o.h. og 180,4—187,3 m. o. h. (I, 89); at der ogsaa 

 paa samme sted forekommer terrasser i høiderne 189,8 — 192, i 

 m. o. h. (I, 89), turde kanske mere tyde hen paa intermediære 

 overgangsterrasser fra Mytihis-nweauets tid og saaledes tjene til 

 støtte for den opfatning, at der har fundet sted en gradvis over- 

 gang af kontinuerlig art. Ved Hollum har man utprægede ter- 

 rasser tilhørende Portlandia-niveauet ved 186,8 — 189,2 m. o. h. 

 (I, 91). Husebyterrassen i Børsen turde ogsaa i sin grundvold 

 være at regne hit, 170,9 m. o. h. (I, 94, 98), skjønt nok i om- 

 givelserne paa dette sted erosion fra et senere niveau, ialfald del- 

 vis, kan ha fundet sted. Ved Jesmohaugen, vest for Sjølen, er de 

 utstrakte terrasser i høiden 173,6 m. o. h. at henføre til dette 

 niveau (II, 87) og likesaa Tanheimmoens grenseterrasse 179,2 

 m.o.h. (II, 87), som endnu stiger, som det synes, til 183 m.o.h. 

 Kvenildterrassen, 169,4 m. o. h., maa ogsaa regnes hit og gir der- 

 ved ogsaa en nøkkel til forstaaelsen af, at Sjølenterrasserne, der 

 begynder ved 168 — 169 m.o.h. og fortsætter gjennem den netop 

 ovenfor anførte høide 173,6 m. o. h. til omkring 187 m. o. h., 

 hvorved overgangsfænomenet vistnok kommer tilsjaie paa lik- 

 nende maate, som ovenfor berørt ved Høieggen i Melhus. Noget 

 uklart stiller forholdene sig ved Nordset og i omegnen af Fjer- 

 heimsfossen, hvor den maalte terrassehøide 162,6 m.o.h. (II, 89), 

 eller som revideret 161,4 m. o. h., vistnok tilhører, som erosions- 

 terrasse, et senere niveau, medens lerterrassen selv, paa grund af 

 sin bygning og sit faunistiske indhold samt ved sin sammenhæng 



