Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 305 



med det engere omraades terrasser forøvrigt med sikkerhet maa 

 henføres til forehggende niveau. Thi at Tanheimmoen ogsaa 

 tildels har været en vid og grund fjærestrand under el senere 

 niveau, hindrer ikke, at den i sin væsentlige utformning og dan- 

 nelse netop tilhører det foreliggende. Og liknende har om mulig 

 forholdet vært ved flere af de lavere liggende lerflater op gjen- 

 nem Klæbu, saaledes f. eks. ved By, 154,4 — 160 m. o. h., medens 

 man ovenfor prestegaarden ogsaa her har den utprægede, om end 

 svakt utviklede terrasse fra foreliggende niveau i høiden 182,i 

 m. o. h. Videre op har vi i Klæbu Eidstutrøterrassen 172,9 m. o. h. 

 (II, 100), medens terrassen ved Eggen 187 m. o. h. (II, 100) vist- 

 nok hører til de fra Høieggen kjendte intermediære terrasseformer, 

 førende over i de sammesteds til over 190 m. o. h. stigende 

 terrasser (II, 100). Typiske terrasseformer af Portlandia-niveauets 

 gruppe har vi i Svebakterrassen 177 m. o. h., Brøttumterrassen 

 176,4 m.o.h. (II, 101), eller revideret 173— 178 m.o.h., og Grindstad- 

 terrassen 182 — 183 m. o. h. (II, 101), medens terrasselandskapet 

 mellem Brøttum og Grindstad stiger til 185 m. o. h., eller endog 

 nær Grindstad til 186,6 m. o. h. (II, 101) eller med et rundt tal 

 187 m. o. h., medens rektangelkartet endog sammesteds angir 

 188,2 m. o. h. (II, 101). Langevandets omgivelse viser smukke 

 terrasser af denne gruppe, saaledes f. eks. Fremoterrassen 182 

 m. o. h. I Selbu utgjør f. eks. dalbunden ved Hyttebak bro en 

 vakker til samme gruppe hørende terrasse i høiden 175 m. o. h. 

 Ved Hoem stiger terrassen til 182.2 m. o. h. (II, 102) og ved Nea 

 i intermediære former endog til 188 m. o. h. (II, 101). At der 

 ved Teigen lindes terrasser i høiden 166, i (II, 101) og ved Selbu- 

 sjøens østende 1 V2, 5 og 9 m. o. sjøens niveau, 160,5 m. o. h. 

 (II, 95, 101), altsaa 162, 'l65,5 og 169,5 m. o. h., turde ved siden 

 af delvis at danne gamle indsjøterrasser ogsaa indebære karak- 

 teren af overgangsterrasser til det nærmest efterfølgende niveau. 

 Allerede ovenfor er noksaa utførlig omhandlet terrasselandskapet 

 omkring Hommelvik og Folla, saa forsaavidt kan her henvises 

 til denne fremstilling. Ved Julum og Julset i nærheten af Hell 

 optræder terrasser, der vistnok ifølge sin høidebeliggenhet blir 

 at henføre til efterfølgende niveau, men materialet er vistnok, 

 foruten morænematerialet, det under Portlandia-niveauets tid om- 

 formede og delvis omlagrede. Det samme turde ogsaa være til- 

 fældet ved Aune. Forholdene i omegnen af Ulstad er ogsaa saa 

 utførlig omhandlet ovenfor, at der kan henvises til denne frem- 

 stilling. I Værdalen møter jo for de høiere liggende niveauer 

 rækken 200 — 180 — 160 m. o. h., og den er tydehg nok, idet den 

 anviser pladsen f. eks. for Hallemterrasserne 168,2 — 171,2 m. o. h. 

 (II, 166). Terrassen ved øvre Hemvegplads i Snaasen 181 m. o. h. 

 (II, 188) er ogsaa sikkert nok niveaubestemt. 



20 



