Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 315 



m. o. h. og 163,9 m. o. h. (I, 98), hvor det vistnok er sandsynlig, 

 at den mellemste har noget at gjøre med nærmest følgende 

 niveau, medens sidstanførte terrasse vistnok maa betraktes som 

 Littorina-niveauets. Hit maa rimeligvis ogsaa føres Kvamsbakkens 

 terrasse, 137, s m. o. h. (I, 99), som intermediær mot følgende 

 niveau. 



Olderøiens terrasse med sine to trin, 132 m. o. h. (I, 93) og 

 122 m.o. h. (I, 92), tilhører samme niveau, men er af forskjellig 

 bathymetrisk værdi. Den faunistiske bestand turde kanske ansees 

 som et billede af dyrelivet paa noget dypere vand i afsætninger 

 tilhørende Littorina-niveauet i Trondhjemsfeltet: — 



Macoma calcaria Chemn. 



Mya triincata Lin. forma iypica og var. iiddevallensis 



Saxicava pholadis Lin. forma typica og var. arctica 



Boreochiton riiber Lowe 



Tecturea virginea Mull. 



Lepeta caeca Mull. 



Puncturella noachina Lin. 



Trophon truncatiis Strøm 



Trophon clathratus Lin. 



Buccinum nndatiim Lin. var. caerulea 



Strongylocentrotus droebachiensis Mull. 

 Den store lerterrasse ved Nordset i Nidelvens dalføre tilhører 

 vistnok ifølge sin dannelse Portlandia-niveauets tid, men den i 

 samme optrædende erosionsterrasse, 162,6 m. o. h. (II, 89) eller 

 revideret 161,4 m.o.h., tilhører vistnok med likesaa stor sikker 

 het Littorina-niveauets tid. Og det samme er vel tilfældet med 

 terrasser, 150,o m.o.h. (II, 89) og 156 m.o.h., niellem Fjerheim 

 fossen og Tanheimmoen. Terrasserne omkring Heimdal station, 

 141,4 m. o. h. (II, 83), maa ogsaa henregnes til denne gruppe. 

 Og fra Tanheimmoen 161 — 163 m. o. h. (II, 87) i nord har man 

 videre op gjennem Klæbu mot syd en række store lerterrasser, 

 der merkverdig nok er afplaneret temmelig nær i høide med 

 foreliggende niveau, hvilket maa være et fænomen af sekundær 

 karakter, da disse lerterrasser ellers stiger noget høiere og fører 

 en loW/a-fauna (Portlandia arctica), som ved Tulluan, med ter- 

 rasse 163 m. o. h. og fossiler 166 m. o. h. (II, 96). Ved Uglen 

 har man lerterrassen 105 — 132 m.o.h. med fossiler 127,8 m.o.h. 

 (II, 96). Og ved Osen har man terrasser i høiderne 146 og 161 

 m. o. h. med fossiler 139 m. o. h. (II, 97). Videre har man ter- 

 rasse ved By 154,4 — 160 m. o. h., lidt lavere end Klæbu kirke 

 166 m. o. h. (II, 97). Terrasser møter man ogsaa ved Huseby- 

 bakken 141,2 m. o. h. (II, 97), Eidstu 161,2 m. o. h. (II, 97), Moen 

 147—154 m. o. h. (II, 98), Nygaard 157 m. o. h. (II, 98—99), Let- 

 tingvolden 161 m.o.h. (II, 99) og Selbusjø 145—157 m.o.h. (II, 99). 



