316 P. A . ØYE N __ [191^4 



Det er vel ogsaa sandsynlig, at Littorina-niveauels havskvulp har 

 slaat ind over Hytsagterrassens ler- og sandterrasse 164 m. o. h. 

 (II, 100). Ved Ranheim, hvor vi træffer fossiler af Littorina- 

 niueauets type i en terrasse 125,5 — 141,2 m. o. h. (II, 103), har 

 man ogsaa utformet terrasser tilhørende samme niveau 145,7 

 m. o. h. (II, 103) og 157 m. o. h. (II, 104). Hit hører ogsaa den 

 fossilførende afsætning ved telegrafstolperne oppe i høiden oven- 

 for og i nærheten af Hommelvik, 151 m.o. h. (II, 107 — 108), med 

 tilsvarende terrasse 153 m.o.h. (II, 108). Det er likeledes rimelig, 

 at terrasserne ved Aune, 153,2 m. o. h. (II, 127), og Julum 142 

 m. o. h. (II, 127), likesom ogsaa ved Jukset, 142 m. o. h. (II, 128), 

 som allerede ovenfor nævnt, har faat sin egentlige utformning 

 under foreliggende niveaus tid og forsaavidt blir at henregne til 

 dette, endskjønt deres egentlige akkumulation tilhører foregaaende 

 niveau og forutgaaende afsnit af selve ra-per/ot/e/j. Noget liknende 

 er muligens ogsaa tilfældet med endel af terrasserne i omegnen^ 

 af Folla, nemlig dem som er lavere end omkring 164 m. o. h. 

 Inde i Værdalen kommer jo Littorina-niveauet smukt frem som 

 det midtre led i følgende del, 125 — 160 — 180, af den almindelige 

 skematiske oversikt over denne del af det trondhjemske, med 

 høiden 160 m.o. h. svarende temmelig nøie til, hvad vi i det fore 

 gaaende har fundet. I omgivelserne af Nyheim (Leksdalen) stiger 

 endel terrasser op i saadan høide, at de utvilsomt hører hjemme 

 i heromhandlede gruppe, saaledes ved Karmhusbakken, 146,2 

 m.o.h. (II, 166) og 149,2 m.o. h. (II, 166), og ved Nastamyr, 150 

 m.o.h. (II, 166). Ved Hallem syd for Leksdalsvand har man en 

 utpræget terrasseflate med ruUestensgrus 150,6 m. o. h. (II, 166), 

 og ved Sende stiger terrasselandskapet af denne gruppe op til 

 163 m. o. h. (II, 166). I den bekjendte banke ved Smaaaasan 

 (II, 179) kommer, som senere i her foreliggende afhandling under 

 ))Mactra-nweauet<( berørt, Littorina-niveauets afsætning tilsyne som 

 en dannelse paa noget dypere vand. Ved nedre Hemvegplads i 

 Snaasen hører udentvil til denne gruppe terrasser i høiden ca. 

 130 m. o. h. (II, 188). Tilslut kan saa nævnes, at dele af den 

 fossilførende bestand i grustaket ved Jørstad (Ytterøen), 120 m. 

 o. h. (II, 167), vi.stnok ogsaa rettest bør føres hit eller ialfald til 

 en intermediær gruppe førende over i næste niveau, Pholas- 

 niveaiiet, medens en del ogsaa virkelig blir at henføre til dette. 

 Forekomsten ved Skavdalen, 122 m. o. h. (II, 167), er ogsaa, for- 

 saavidt det ikke vedrører de opbevarede rester fra ældre leraf- 

 sætninger, vistnok at henføre, som afsat paa noget dypere vand, 

 til Littorina-mveauet selv eller til en intermediær, over i nærmest 

 følgende niveau førende afsætning. 



Naar vi sammenligner de representative høideangivelser, hvorom 

 de øvrige grupperer sig, for dette niveaus vedkommende, saa ser 



