328 p. A^ ØY EN [191 4 



f. eks. har gjenfundet i Lønstrup klint, Danmark. Littorina 

 littorea optraadte som regel i forma typica, men der fandtes 

 ogsaa nogle ganske faa, smaa eksemplarer med utpræget /uyenzVe 

 karakterer, glohos form med skarpt opstigende spir samt sterkt 

 spiralfuret og utpræget stripet, svarende til den type, som i sin 

 tid M. Sårs var tilbøielig til at betragte som L. rudis og derfor 

 ogsaa bestemte som saadan. Enkelte eksemplarer af Buccinum 

 undatum mindet om forekomsten ved Aamdalsstrand, saaledes 

 som ogsaa nævnt under beskrivelsen af forekomsten i Nybyen 

 ved Stenkjær. 



I den ovenfor nævnte beskrivelse, som Hoel har leveret af 

 forekomsten ved Snaasen kirke, tindes desuten omtalt følgende 

 arter: — 



Pecten islandiciis Mull. 



Mytilus edulis Lin. 



Macoma calcaria Chemn. 



Solen en sis Lin. 



Tectiira uirginea Mull. diff. var. 



Rissoa inconspicua Ald. 

 Denne banke viser os saaledes en typisk, sublittoral forekomst 

 fra Pholas-niveauets tid. 



En banke tilhørende dette niveau beskrev jeg for første gang 

 i ovenfor nævnte afhandling »Skjælbanken ved Skrellene^, som 

 sammen med den behandling, jeg gjorde dette niveau til gjen 

 stand for i mine forelæsninger ved universitetet, egentlig betegner 

 den første indførelse af dette niveau som et eget afsnit i vort 

 lands kvartære utviklingshistorie (Cfr. P. A. Øyen: Kvartær-stu- 

 dier i den sydøstlige del af vort land, 19|07, Kristiania 1908, 

 pag. 3). Og ved flere, senere anledninger har jeg da søkt at klar- 

 lægge dette niveaus egentlige karakter og fremhæve dets store 

 interesse i vort lands kvartære stratigrafi. 



Det har sin ikke ubetydelige interesse til en belysning af 

 vort lands kvartærgeologiske forskningshistorie at minde om, at 

 omtrent samtidig beskrev Reusch fra Sigdal en af de fra Kristi- 

 aniafeltet mere typiske skjælbanker af dette niveau som tilhørende 

 » Brøggers lavere myabanker« (Norges geol. unders, aarbog 1904, 

 no. 7, pag. 7), med en fauna tydende »paa et klima som det, 

 der nu hersker ved Tromsø« (L. c. pag. 8). Nogen imøtegaaelse 

 af dette er forhaabentlig overflødig. Riktignok er det litt vanske- 

 lig at forståa Hågg's ræsonnement, hvor han behandler fore 

 komsten af Pholas candida, der i Sverige er fundet fossil, som 

 han meddeler, kun paa tre steder, Uddevalla, Varberg og Skot 

 torp; den opføres nemlig sammen med Tapes deciissatus kun fra 

 lave niveauer og medtas som bevis for, at klimatoptimum har 

 strakt sig nær til den tid, da landplaten indtok sin nuværende 



