330 P . A. Ø YEN [19 14 



nuværende viden end mange af de mere i detalj gaaende dislink- 

 tioner. Det blir saaledes et niveau med meget utpræget karakter, 

 man paa denne maate faar utskilt, el niveau af utpræget syd 

 vestlig karakter. Hoel optok ogsaa min betegnelse (Arch. for 

 Mathm. & Naturvid., B. 28, Nr. 9, pag. 30). Den maate, hvorpaa 

 Bjørlykke optar denne betegnelse i følgende sammenstilling, 

 »de lavere myabanker (pholas- eller cardiumnivaaet og mactra- 

 nivaaet (?))« (Lærebok i Geologi, Kristiania 1910, pag. 218), blir 

 imidlertid feilagtig, som nærværende utredning vistnok tilfulde 

 klargjør. 



Tar vi for os profilet fra Gaua, saa gjenfinder vi der Pholas 

 niveauets terrasse, eller rettere terrasser, i høider, der meget nær 

 svarer til den ovenfor, ved Lund og Nyheim fundne, nemlig: — 

 125,9 m. o. h. 

 122,0 — » — 



Og samtidig iagttar vi altsaa her den samme dobbeltbygning 

 eller dichotomi i terrassedannelsen, som den i det foregaaende 

 under Littorina-niveauet beskrevne. Samtidig ser vi ogsaa, at 

 Pholas-niveauets strandlinje, langt oppe i Guldalen og langt inde 

 i Leksdalen, ligger i meget nær samme høide, at med andre ord: 

 niveauets gradientvariation i nordøstlig — sydvestlig retning inden 

 nævnte omraade maa være ganske nær lik nul. 



For vort omraades vestlige og mere perifere del mangler 

 endnu saavidt nøiagtige iakttagelser med hensyn til Pholas- 

 niveauets strandlinje, at vi ikke ser os istand til at forme nogen 

 mere bestemt oversikt med hensyn til gradientens forandringer 

 for disse strøks vedkommende. Det er dog rimelig, at den, som 

 de øvrige niveaulinjer, falder forholdsvis raskt af mot vestkysten. 

 Medens vi i Værdalens skematiske terrasserække, 160 — 125 — 70, 

 tydelig sporer heromhandlede niveau i meget nær samme høide, 

 som vi ovenfor fandt for forskjellige omgivende egnes vedkom- 

 mende, fmder vi ved Krokset i Børsen de tidligere nævnte ter- 

 rasser i høiden 119,3 m. o. h. (I, 98), som vistnok maa henføres 

 til dette trin, medens de likeledes tidligere omtalte terrasser ved 

 Kvamsbakken i Orklas dalføre i høiden 137,3 m. o. h. (I, 99) 

 maa betragtes som intermediære, førende over mot det foregaa 

 ende niveau. I Trondhjems umiddelbare omegn finder vi ogsaa, 

 som ovenfor omtalt, Pholasnweauets strandlinje representert i 

 forskjellige terrassetrin; vi kunde saaledes f. eks. merke os den 

 store terrasse ovenfor Strinden kirke. Likeledes kommer den 

 igjen som en stor og fremtrædende lerterrasse over paa vestsiden, 

 under Littorina-niueauets trin, og optrær som en villabebygget og 

 temmelig sammenhængende terrasselinje. Vi bør ogsaa i denne 

 forbindelse merke os den nære overensstemmelse, som der er 

 mellem Pholas-nineauets afsætningshøider ved Hallan, 111 m.o.h. 



