Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 337 



svundet, el fænomeii vi kanske bør lægge merke til for det sterkt 

 lerfyldte terræn; dog synes ogsaa her terrasser i 100^ — llSm.o.h. 

 at være meget utbredt (cfr. Kart over skredet i Værdalen — Det 

 norske geogr. selsk. årbog, IV, 1892 — 93), altsaa med andre ord 

 dypere vands lerterrasser fra Pholas-niveauets tid og overgangen 

 fra dette til Mactra-niveaiiet. Men vi bør dog merke os, at der 

 inden denne egn optræder terrasser i høiden 80 — 85 m. o. h., 

 saaledes f. eks. ved Reppe 81 m. o. h. og foran Leksdalsvand 

 83 m. o. h. (cfr. netop ovenfor anførte kartj. Dette svarer for 

 saavidt til, hvad jeg sommeren 1912 hadde anledning til at iaktta 

 ved Stenkjær, hvor det efter det kjendskap, vi for øieblikket 

 besitter med hensyn til denne egns terrasseforhold, ikke var helt 

 mulig al skille Mactra-niveaiiets og Tapes-niveauets terrassedan- 

 nelser, men hvor derimot lavere kunde adskilles tre distinkte 

 niveauer, hvoraf det øverste var det inden den trakt saa karak- 

 teristisk fremtrædende Triuia-niueau. Forholdene her arter sig 

 forsaavidt paa helt liknende maate, som Rekstad beskriver i sit 

 » Bidrag til Nordre Helgelands geologi»: »Terrasserne i denne 

 egn grupperer sig i 9 forskjellige trin« (Norges geol. unders. Nr. 

 62, 1912, pag. 72). Det høieste ligger ca. 115 m. o. h. «Av de 

 lavere trin er det 6te fra oven, som stammer fra tapessænknin- 

 gen, det mest utbredte. Det ligger her i 24 — 30 meter over det 



nuværende havniveau lavere end tapestrinnet har man 



3 trin, nemlig i 18 — 20 meter, i 11 — 12 meter og i 5 — 6 meter 

 over havflaten « (L. c. pag. 73); vi har kun at merke os, at medens 

 ved Stenkjær de absolute høideverdier er andre, bibeholdes i 

 store træk de relative talforhold. Inde i Snaasen møter vi ut- 

 strakte dalbundterrasser, tildels i afbrudte, eroderede former 

 stikkende frem som elveterrasser, eller paa andre steder igjen 

 som vide moer, f. eks. ved Murbrek 75 m. o. h. og Nymoen 76 

 m. o. h., utvaskningsmoer eller abrasionsmoer fra Mactra-niveaiiets 

 tid. Allerede ovenfor omtaltes terrassen ved Dale likesom ogsaa 

 Prestmoterrassen. I omegnen af Ler station tør man ogsaa finde 

 rester fra denne tid i erosionsterrasser ved Hagabakken, 101,9 

 m. o. h. (I, 44), likesom ogsaa noget lavere i Baardshaugterrassen, 

 98,4 m. o. h. (I, 43). I Orklas dalføre turde det samme være til- 

 fælde med Metliterrassen, 103,5 m. o. h. (I, 101), medens Sommer- 

 voldterrassen, 70,6 m. o. h. (I, 101), stiller sig noget mere usikker, 

 men rimeligvis er den nærmest at opfatte som en intermediær 

 dannelse førende over i næste niveau. 



En noget anden stilling indtar i denne forbindelse Fornes- 

 terrassen, 30, o m. o. h. (I, 58). Det er mulig, at den som en blot 

 utglidningsterrasse ikke engang skulde omtales paa dette sted. 

 Men et par profiler, som var blotlagt i denne terrasse (I, 58 — 59), 



22 



