Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 341 



(iel af Kristianiafjorden, falder meget nær sammen, hvorved den 

 gamle strandlinjes merker vil være i særlig grad utsat for at til- 

 sløres, dels ved den forholdsvis sterke abrasion under strand- 

 linjens positive forskyvning og dels ved tildækning under den 

 med transgressionen følgende akkumulation. Der er saaledes 

 flere forhold, der antyder, at selv den her anførte minimumshøide, 

 52 m. o. h., er for stor, og dette bekræftes ved en undersøkelse 

 af profilet ved Næsvandskanalen (II, 154). Tapes-nweaiiets grense 

 fandtes nemlig her 69 m. o. h., medens der fandtes en strand- 

 linjes brytningskant 64 m. o. h., tilsvarende den paa stedet op- 

 trædende Littorina-banke, der vistnok her representerer Mactra- 

 niveaiiets nedre strandlinje i meget nøie overensstemmelse med, 

 hvad der ovenfor blev anført for Kristianiatraktens vedkom- 

 mende. Mactra-niveaiiets led i banken ved Smaaaasan skulde 

 saaledes ha vært afsat paa omkring den dobbelte dybde af, hvad 

 ovenfor blev antat. For en række andre banker blir forholdet noget 

 tilsvarende, og derved forklares ogsaa den ofte tilstedeværende 

 karakter af noget dvpere vands afsætninger, som f. eks. ved 

 Indbryn (II, 183 flg.), Yijermstad (II, 171), Stuberg (II, 123), Vold 

 (II, 139) m. fl. st. Vi naar saaledes frem til et helt andet isosta- 

 tisk billede, end det Hoel opruller for os med >>strandlinien for 

 de høieste af disse banker — paa 50 m., for de laveste paa 25 

 m. (Arch. for Mathm. & Naturvid., 13. 28, Nr. 9, pag. 51). Og 

 istedetfor den ovenfor efter Hoel anførte værdi for strandlinjens 

 inversion ved overgangen fra Mactra-niveauet til Tapes-niveauet, 

 nemlig 35 — 40 m., faar vi saaledes kun ca. 5 m., hvilket svarer 

 temmelig nøie til, hvad der ogsaa er fundet i Akersdalen. 



Vi bør imidlertid i denne forbindelse se litt paa den maate, 

 hvorpaa Hoel har bestemt »tapesgrænsen eller tapestidens 

 høieste strandlinie«, som han uttrykker det. Jeg har allerede 

 ved en tidligere anledning gjort nogle bemerkninger med hensyn 

 hertil ^Det kgl. norske Vid.^Selsk. Skr. 1908, Nr. 5, pag. 32—33). 

 Da usikkerheten ved den benyttede fremgangsmaate er af mere 

 generel betj^dning, hvor det gjelder en nøiagtig bestemmelse, 

 bør man i et hvert fald klargjøre sig, hvori den beslaar. Hoel 

 gaar ut fra en terrassekant 57 m. o. h., og *det høieste af ter- 

 rassen gaar op til 60 m. (Arch. for Mathm. og Naturvid. B. 28, 

 Nr. 9, pag. 65), og i det andet tilfælde gaar han ut fra afsæt- 

 ninger, som han antar afsat paa * noget saadant som 30 meter« 

 og faar derved »ca. 60 meters høide« (L. c. pag. 71) ved Snaa- 

 senvandet. Vi ser saaledes, at naar Hoel anslaar grensen til 

 »60 — 70m.« ved Overhalden kirke (L. c. pag. 65) og »60 — 70 m.< 

 ved Leraaerne (L. c. pag. 75), saa er det en skjønsmæ^ssig be- 

 handling af iakttagelserne, der ikke kan betraktes som helt 

 korrekt bestemmelse, hvilket kanske bedst viser sig deri, at den 



