350 P._A^ØYEN [1914 



mine undersøkelser var utført, Richthofen har fremstillet det 

 fysiogeografiske kriterium for kjendemerkerne paa en positiv og 

 negativ strandlinjeforskj^vning i sin »Fuhrer fur Forschungs- 

 reisende» (1901, pag. 346 — 368). Det var et liknende fænomen 

 Shaler siktede til i sin uttalelse: »Whenever it happens that 

 the shore line is undergoing a slow subsidence then the swamp 

 building conditions are made more favorable by the raised beaches 

 which the sea is constantly building. This is conspicuously 

 the case along the shores of the coast region from Chesapeake 

 Bay to the Gulf, where the land is either subsiding or has been 

 sinking in very recent times« (VI. Ann. Rep. U. S. Geol. Surv. 

 1884 — 85, pag. 360). Denne Shaler's uttalelse kan vistnok 

 gjøres gjeldende ganske i sin almindelighet. Og det er et fæ 

 nomen, der ikke har saa lite tilfælles med det af mig fra Jæde- 

 ren beskrevne, som ganske n3^1ig er beskrevet ogsaa fra den syd- 

 østlige del af Nordsjøen: »Eine wesentliche Verånderung im Be- 

 stande der Seen ist dann der positiven Niveauverånderung wåhrend 

 der Litorinazeit zuzuschreiben, durch die eine Reihe von See- 

 becken, vom vordringenden Meere angeschnilten, in Buchten der 

 Kiiste verwandelt oder den Forden, die vielleicht selbst aus einer 

 Kette ehemaliger Seen hervorgegangen sind, als Noore angeghedert 

 \vurden« (Schriften d. Naturwiss. Ver. Schleswig-Holstein, B. 16, 

 1914, pag. 149 — 150). Og vi møter et tilsvarende sænkningsfor- 

 hold ved de Brittiske øer: »In many places marine clays are 

 coming to light between tide-marks, or have been raised above 

 high water, while under them forest-beds and peat are found, 

 which point to a former extension of the land. As T. Hallissv 

 shows in the Geological Survej^ Memoir on Clare Island, the 

 existence of submerged peat round the whole of Ireland implies 

 that the details of the present coastline are due to post-Glacial 

 submergence« (Grenville Cole: The Growth of Europe, 1914, 

 pag. 64). 



Medens det var meget sandsynlig, at den ovenfor nævnte sænk- 

 ning for Jæderens vedkommende beløp sig til omkring 35 m. 

 (Christiania Vid.-Selsk. Skr. I. Mathm.-naturvid. Kl. 1903, Nr. 7, 

 pag. 44 — 45, 78 — 79), søkte jeg for Kristianiatraktens vedkom- 

 mende at vise, at denne sænkning, om den end her ogsaa har 

 gjort sig gjeldende, dog har hat et meget begrenset omfang, 3 

 å 4 m. (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1905, Nr. 4, pag. 13—14). 

 Det vil med andre ord altsaa si, at medens strandlinjeforskyv- 

 ningen har været meget fremtrædende og forholdsvis ret betydelig 

 inden det perifere omraade, har det motsatte været tilfælde inden 

 det mere centrale. Liknende forhold er ogsaa fundet utenfor 

 vort lands grenser. Og om vi følger fænomenet videre indenfor 



