Nr. 6] kVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 377 



men derimot opad begrenses af en helt anden og vidt forskjellig 

 linje fra den af mig for Ostrea-niveauet som begrensende angivne 

 strandlinje (cfr. foreliggende afhandling pag. 78). I sin »Top.-st. 

 beskr. over Jarlsberg og Larvik amt« (D. I, 1914, pag. 79, 83) har 

 derimot Helland konsekvent optat ogsaa dette niveau. 



Det stiller sig nu ganske merkelig, at naar vi gaar over til en 

 betraktning af forholdene omkring Trondhjemsfjordens indre og 

 centrale del, saa gjenfinder vi overraskende nær tilsvarende forhold 

 ogsaa for Ostrea-niveauets vedkommende til dem, vi nu har stiftet 

 bekjendtskap med i den sydøstlige del af vort land. Saaledes 

 er allerede i det foregaaende i korthet berørt forholdene i Vær- 

 dalen og Trondhjems umiddelbare omgivelser. Ved Nidaros 

 teglverk, hvor den fremtrædende terrassedannelse egentlig gjør 

 .sig gjeldende i en høide af ca. 16 m. o. h., kan den dog følges 

 til en afsluttende zone 21 — 22 m. o. h. (II, 65), og ved Lilleby 

 like i nærheten stiger terrassen likeledes til 21 — 22 m. o. h. (11,71), 

 I Singsakerbakken finder vi afslutningsterrassen 21 m. o. h. (II, 71) 

 og under Ladehammeren 17 — 20 m. o. h. (II, 71). Det fossil- 

 førende ler ved Stiklestad, i en høide af 16 m. o. h. (II, 164), 

 maa vistnok for de øvre lags vedkommende ogsaa henføres til 

 dette niveau, om end kanske for de underliggende lerskikters 

 vedkommende, som en sammenlikning med forholdene ved Ysse 

 (II, 163) synes at antyde, nok rester fra tidligere afleiringer ogsaa 

 tildels endnu findes opbevaret. 



Op gjennem Guldalen gjenfinder vi, tiltrods for mange senere 

 forstyrrelser, rester af det samme terrassesystem, saaledes i Melhus 

 21,1 m. o. h. (I, 88). Og ved Stav f. eks. og videre omkring 

 Langbækken, i det hele strækningen nedenfor Leinstrandens kirke, 

 har man en vid og flat dalbundterrasse i høiden 19,4 m. o. h. 

 (I, 86), om hvis alder man heller ikke har grund til at nære syn- 

 derlig tvil. Gaar man saa over til Stjørdalselvens vasdrag, møter 

 liknende forhold; thi om terrassedannelsen ved Tangen teglverk, 

 16 m. o. h. (II, 137), kan man vistnok gjøre gjeldende samme 

 betraktningsmaate som ovenfor med hensyn til forholdene ved 

 Ysse og Stiklestad. Og i nærheten har man de utstrakte terrasser 

 ved Værnes kirke ca. 16 m. o, h. (II, 124). Det er mulig at en 

 del af de underliggende afleiringer ved Hestehagen (II, 172) og 

 Hølbæk (II, 173) paa Mære i høiden 12 m. o. h. ogsaa maa 

 henføres til 22-m. — strandlinjen, eller kanske endog tildels 

 betraktes i likhet med afsætningerne ved Tangen teglverk, men 

 paa den anden side staar man muligens her ogsaa tildels like 

 over for afsætninger, der nær slutter sig til en for Trondhjems 

 feltet tilsvarende littoral zone til den ovenfor paapekte for 

 Kristianiafeltets vedkommende 10 — 12 m. o. h. (cfr. ovenfor pag. 88) 

 eller 11 m. o. h. (cfr. ovenfor pag, 90). Thi vi gjenfinder det 



