Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 385 



omkring femten aar siden søkte jeg for vort lands vedkommende 

 at levere en oversikt i » Bidrag til vore bræegnes geografi « (Nyt 

 Mag. for Naturvid. B. XXXVII), og senere har jeg dels i mine 

 aarlige beskrivelser af vekslingerne ved norske bræer og dels i 

 de aarlige rapporter til >>Comm. Int. des Glaciers« søkt at gi 

 fortsatte oversikter over de væsentlige vekslinger i vort lands 

 klimatiske forhold, og da væsentlig forsaavidt disse vekslinger 

 gir sig utslag i vore bræers forandringer og vore isbræers oscil- 

 lationer. Og vi har jo netop nu i julestriden iaar hat sterke 

 paamindelser netop om temmelig store afvikelser fra det normale 

 med hensyn til temperaturforholdene. Avisernes faste repertoire 

 har været: krig, storm, kulde. »Den koldeste decemberdag, Kri 

 stiania nogengang har hat«, notertes igaar, sier » Tidens Tegn«, 

 med ^ 250 (Nr. 352, 19ffl5). Paa Tønset notertes »H- 44 gra- 

 der — idag« (Aftenposten 19f|15, Nr. 654). Der var »kold jul 

 over hele landet* (Tidens Tegn 19f-^15, Nr. 354), og likesaa i 

 Sverige med 53 '^ i Jemtland (Morgenbladet 19f |15, Nr. 645). 

 Saavel fra vort eget land (Tidens Tegn 19f|15, Nr. 356) som 

 fra de brittiske øer (Aftenposten 19ffl5, Nr. 660) hørte beret- 

 ninger om storm og kulde igaar til avisernes faste meddelelser, 

 likesom dagen iforveien ogsaa fra østligere egne (Aftenposten 

 19ffl5, Nr. 659). Og selv idag lyder efterdønningerne, ja der 

 uttales endog: » kulden ser ud til at ville blive lige bister igjen, 



som den var i juledagene det ser ud til, at vi gaar en 



ren fimbulvinter imøde« (Aftenposten 19ffl5, Nr. 663). Men 

 hvad der i denne forbindelse har mere interesse for os, er paa- 

 visningen af en med den strenge vinter overensstemmende mer- 

 kehg lav havtemperatur (Tidens Tegn 19i\15, Nr. 332). 



Dermed er vi naadd til forbindelsen mellem de hydrografiske, 

 klimatologiske og glacialgeologiske fænomener, og vi har for- 

 haabentlig en klar forstaaelse af forholdet, naar Launay sier, at 

 »Oceanography is the geology of the future just as physical 

 geography is in certain respects the geology of the present and 

 as geology proper is, above all, the reconstruction of the past« 

 (Ann. Rep. Smithsonian Inst. 1914, pag. 329). Ved talrike under- 

 søkelser inden samtlige de tre ovennævnte videnskapsgrene er 

 man nu naadd frem til det resultat som et tælles, at oscillations- 

 fænomenet indordner sig under en sekulær periodicitet, i hvilken 

 der gaar med et rundt tal tre bølgelængder paa aarhundredet, 

 men disse klimatperioder dels opløser sig i mindre og dels sam- 

 mensætter sig i større. Deri viser sig en likhet med de bekjendte 

 solflekperioder, og der har derfor ogsaa været ført en livlig dis- 

 kussion om, hvorvidt disse klimatperioder ikke til syvende og 

 sidst hadde sin grund netop i de nævnte solflekperioder; men 

 spørsmaalet er aldrig blit fyldestgjørende eller definitivt besvart. 



25 



