Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER 1 TRONDHJEMSFELTET 405 



Langstein, Reppe (Værdalen), Skavd alen, Hestehagen (Sparbu), 

 Stenkjær teglverk, Smaaaasan, Indbryn, i en veigrøft nær Vold 

 st. (Hell-Sunnanbanen). Hr. Martin Moe har sendt mig den 

 fra Stubbergmyr (Hell st.). 



Ved Melhus i Guldalen fandt M. Sårs denne art i en mergel- 

 bolle og etiketterede den som »Yoldia pygmæa, var. gibbosao . 

 Under etiketten »Yoldia pygmæa (Th. Kj. 68) i ler under Heim- 

 dal station 430 f. o. h.« findes i universitetets glacialgeologiske 

 samling opbevaret en defekt, juvenil type, af længde ca. 4 mm., 

 som muligens er denne art, men som jeg kanske snarere med 

 nogen tvil vilde henføre til P. arctica juv., ved direkte sammen- 

 likning med den formtype, som jeg selv har fremfundet i grus- 

 taket like i nærheten (cfr. ogsaa mine dagboksoptegnelser samme- 

 steds, n, 1911, pag. 84). 



Portlandia frigida Torell (mina M. Sårs) forekommer ved 

 Lundemo, Lerli nær Melhus. Den er af M. Sårs anført fra Aam- 

 dalsstrand, og i Munsters samling findes den fra Gravensvand 

 og fra Trosvik. » Living specimens of this shell were dredged 



sparingly in the deepest parts of the Gulf of St. Lawren 



ce«, og anføres som Yoldiella frigida (Whiteaves: Marine Inver- 

 tebrata of Eastern Canada, 1901, pag. 126), men den opføres 

 ikke som fossil hverken af Whiteaves eller Dawson. G. O. 

 Sårs anfører den fra vor hele kyst paa 20 — 650 F. D. og som 

 forekommende helt fra Middelhavet til Spitsbergen, Grønland og 

 Amerika (Moll. Reg. Aret. Norv., pag. 39 — 40). Dautzenrerg 

 og Fischer benjiter samme betegnelse som Whiteaves, men 

 angir de bathymetriske grenser til 9 — 2488 m. (C. S. M. D. & 

 F. pag. 410). 



Yoldia hyperborea Lov. (Torell) forekom ved Jagtøien nær 

 Melhus i en nogenlunde normal, dog litt limatula-liknende form- 

 type, svarende temmelig nøiagtig til den ogsaa i lergruberne ved 

 Hommelvik teglverk fundne varietet, i forma typica forekom den 

 ved Vollan, Størset, Baklandets teglverk, Reitgjerdet, i en noget 

 //mafø/a-liknende varietet ved Romuldsli, Fjerheimsfos, i noget 

 //ma/u/a-liknende former ved Hommelvik teglverk. »Le Y. hyper- 

 borea est une espéce boreale qué n'est connue jusqu'a present, 

 avec certitude, que de la mer de Kara, de la Nouvelle Zemble 

 et du Spitzberg. Habitat bathymétrique 15 å 640 m.< (C. S. M. 

 D. & F., pag. 403). Whiteaves anfører den ikke fra Canada. 

 Men Dawson anfører som fossil fra Labrador Y. myalis Couth. 

 og uttaler, at »this shell is supposed to be identical with hyper- 

 borea Loven from Spitzbergen« (The Canadian lee Age, 1893, 

 pag. 242). 



Yoldia sp. hyperborea Lov. & Umaiula Say. Desuten bør vi 

 merke os, at der ved Romuldsli optraadte en formtype, om end 



