Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 453 



utmark (Ørlandet), Størset, Kalvaabakken, Ilsviken tTrondhjem), 

 Kammene, Reppe teglverk, Vold, Langstein, Stenssvedjan, Vardals- 

 bækken, Næsvandskanalen, Ytterøen, Hestehagen (Sparbu), Sten- 

 kjær teglverk, Smaaaasan, Indbryn, Nybyen (Stenkjær), Sunnan 

 (Snaasenvand). Af særlig interesse er, at det ved Ytterland (Ør- 

 landet^ lykkedes at finde denne art i en formtype, som jeg i 

 nærheten af Larvik har gjenfundet i forstyrret ler, der fører Port- 

 landia arctica Gray. 



Balaniis sp. angi ves fra leret i Værdalsskredet 1898. 



Verriica stroeniia Mull. Darw. forekom ved Vollan, Berhals 

 (Vinjeøren, 73m.o. h.), Haarberg (Ørlandet), Reilgjerdel, Vardals- 

 bækken, Smaaaasan, Indbryn, Langstein. 



Mesidotea (Chiridothea) sabini Krover forekom i leret ved 

 Lundemo teglverk. 



Cancer paguriis (?) forekom ved Reppe teglverk (Hell st.). 



Rester af vertebrater er kun sparsomt fremfnndet i det trond 

 hjemske. Rigtignok er det ikke sjeldent at finde benrester saavel 

 i ler som sand og grus, men i de allerfleste tilfælde viser disse 

 sig ikke at ha nogen særlig geologisk interesse uten for al vise 

 at betydelige forandringer, ras, lerfald, elveleieforskyvninger og 

 liknende, har i stor utslrækning fundet sted selv i forholdsvis 

 ny tid, idet vi ofte finder knokler af vore almindelige husdyr 

 dypt nede i den tilsynelatende stratigrafiske rækkefølge; vanske 

 ligheten ligger i, at sporene af disse forandringer utjevnes og 

 synes at forsvinde, saa man ofte staar tvilraadig likeoverfor det 

 enkelte tilfælde, om man har for sig mere oprindelige forhold 

 eller helt sekundære. 



Naar vi linder knokler af Onies aries v. Capra hircus (Her- 

 luf Winge det.) i det Yoldia- og A/ra-førende ler ved Romuldsli, 

 saa er vi ikke i tvil om forholdet, der er af samme art, som 

 naar vi f. eks. finder Bos faiirus i Littorina-niveauels afsætninger 

 ved Sandstuen (Ryenvarde, Østre Aker), men naar vi finder 

 benrester af ku og sau i skjælbanken ved Ophaug (Ørlandet), 

 stiller forholdet sig allerede noget anderledes, om der end ikke 

 foreligger særdeles stor tvil om det virkelige. Naar vi imidlertid 

 finder, om end kun ubestemmelige benrester af fiske i leret oppe 

 i Meråker sammen med aftryk af de samme slags hvirvler i 

 marleker indesluttede i samme slags ler, saa henlægger vi uten 

 større tvil disse fiskes alder til vedkommende lerafsætnings. Større 

 interesse knytter sig imidlertid til fundet af rødfisken (Sehasles nur- 

 veqicus Ascan. = marinus Lin.) i ler 20 f. o. h. paa Ytterøen, hvorfra 

 rester af et skeiet er opbevaret helt siden professor Rasch's tid; 

 det grove, sandblandede og meget urene, blaagraa ler tyder paa 

 en afsætning i nærheten af land, og efter findestedets høide 

 skulde da fundet tilhøre en temmelig ny tid, geologisk seet. Af 



