464 p. A. ØYEN [1914 



Det er en strandplads med tilsvarende strandlinje 18 — 19m.o.h. 

 (L. c. pag. 21). Den oversikt, som imidlertid Frodin gir med 

 hensyn til utviklingen af kjendskapet til disse ting i Norge (L. 

 c. pag. 23 — 28), viser, at han har manglet anledning til at sætte 

 sig ind i utviklingens gang, hvilket ogsaa kommer tydelig frem 

 i slutsatsen paa sidstnævnte sted: den senare delen af den aldre 

 nordiska stenåldern, representerad af kjokkenmoddingkulturen i 

 soder og Lihult-Nostvetkulturen i norr, ar samtidig med litto 

 rinasånkningens maximum.« 



I sin »Oversikt av de fasta fornlåmningarna i Angermanland« 

 beskriver Eskil Olsson Overvedaboplatsen, Nordingrå socken, 

 i en høide af ca. 70 m. o. h., og den til bopladstiden svarende 

 strandlinje, ca. 65 m. o. h. (Fornvånnen 1914, pag. 51). Dette 

 skulde da angi strandlinjens omtrentlige beliggenhet paa dette 

 sted henimot »gånggriftstidens < slutning, til hvilken bopladsen 

 synes at høre (Almgren: Några svensk-finska stenåldersproblem, 

 Ant. tidsskrift. Del 20, Nr. 1, pag. 51). Nogle eiendommelige 

 T-formede redskaper, som tindes her, er utenfor Ångermanland 

 kun fundel i nogle ganske faa eksemplarer i Finland (Ailio: 

 Die steinzeitlichen Wohnplatsfunde in Finland, I, pag. 47, 49). 

 Den af Santesson opdagede boplads paa stranden af Strupen- 

 sjoen, er ifølge Almgren at betrakte som en forløper til Over- 

 vedabopladsen (Ant. tidsskr.. Del 20, Nr. 1, pag. 55). 



Busetbopladsen paa Frosta med atfaldsdynge henførtes af 

 Rygh til den arktiske stenalder — »den kan da i tid være nogen- 

 lunde samtidig med Stenkjærdyngen« (Det kgl. norske Vid. Selsk. 

 Skr. 1909, Nr. 9, pag. 26). Ved sin diskussion af denne dynges 

 alder kommer Nordgaard til det resultat, »at paa den tid, da 

 vandstanden i Trondhjemsfjorden var ca. 14 m. høiere end nu, 

 levde der østers i fjorden — — — og der er hittil ikke gjort 

 noget fund, som sikkert tyder paa, at østersen har levet ialfald saa 

 langt inde i fjorden paa et senere tidspunkt end det, som svarer 

 til en vandstand av ca. 14 m. høiere end i nutiden. Derved 

 skulde man jo faa en nedre grense i tiden ogsaa for beboelsen 

 av østersspiserne« (L. c. pag. 21). Og ved sin diskussion af tem- 

 peraturforholdene kommer Nordgaard til det resultat, at »paa 

 den tid, da de arktiske stenaldersfolk bodde paa Vaattabakken 

 ved Stenkjær, var temperaturens aarsgjennemsnit litt over f^C. 

 høiere end nu« (L. c. pag. 14). Det er faa ting, jeg har læst med 

 større interesse end denne Nordgaards diskussion af østers- 

 vandring og temperaturforandring — der aapnes nemlig derved 

 utsikt mot nye, interessante opdagelser. 



Under overskriften »01dtidslevninger« læste man i » Aften- 

 posten* 19|10, Nr. 448, ifl. specialtelegram fra Trondhjem bl. a. 

 følgende: » Overlærer Rygh og konservator Nordgaard har 1 



