468 p. A. OYEN [1914 



den ældre jernalder. Nordgaard gav i sin tid en interessant 

 fremstilling av fiskeriets utvikling i vort land gjennem disse for 

 skjellige tider helt fra stenalderen af (Det kgl norske Vid. Selsk. 

 Skr. 1908, Nr. 1). Hvad der imidlertid her interesserer os vist 

 saa meget som fiskeriets utvikling, er akerbrukets som omfor- 

 mende menneskenes livsvilkaar og tænkesæt. Og dette har fort 

 sat gjennem de følgende tider. »Agricultural science is making 

 as great progress as any other branch of human activity. The 

 prejudices of the past are being broken down rapidly. Men are 

 thinking about the matter and thinking differently from what 

 they were. One cannot make niuch progress without getting into a 

 new way of thinking (Campbelfs 1907 Soll Culture Manual, pag. 

 281). Og i hvilken grad dette har utviklet sig til nutiden, symbo- 

 liseres igrunden meget godt deri, at som signaturbillede paa sidst- 

 nævnte verk staar en forgjddt kamel, og over denne staar paatrykt: 

 »The Camel for the Sahara Desert 

 The Campbell method for the American Desert*. 



AiLio har ganske nylig i en interessant fremstilling behandlet 

 »Die geographische Entwicklung des Ladogasees in postglazialer 

 Zeit und ihre Beziehung zur steinzeitlichen Besiedelung' (Hel 

 singfors 1915), hvilken man maa være enig med Munthe i at 

 betegne som et våckande och vårdefulla arbete« (Geol. Forn. 

 Forh. Stockholm, B. 37, 1915, pag. 658). Men i denne forbin- 

 delse skal vi her særlig merke os, hvad Ailio uttaler om den 

 archæologiske kronologi: »diese ist nåmlich fiir die Steinzeit 

 noch ziemlich schwebend und unsicher (Fennia, B. 38, Nr. 3, 

 pag. 150), men ikke desto mindre finder vi ogsaa Ailio bestemme 

 aartusinderne under henvisning til Montelius og Almgren (L. c. 

 pag. 151, 154). 



I sin Geologie von Pommern, Berlin 1907, har Deecke bl. 

 a. her konstatert tilstedeværelsen af archæologiske gjenstande 

 tilhørende »eine gleiche Kultur wie in den Kjokkenmoddinger 

 Dånemarks und in den Scrobicularia-Strandterrassen Norwegens« 

 (L. c. pag. 226). Som vi ser, har her, paa grund af en sammen- 

 blanding af de foreliggende kjendsgjerninger, gjort sig gjeldende 

 en noget dubiøs opfatning af forholdene, hvilket dog kanske 

 ikke blir saa paafaldende, som det ellers vilde vært, naar vi 

 erindrer Gustafson's stilling til spørsmaalet aaret i forveien 

 (Norges Oldtid, Kristiania 1906), idet hans fremstilling af de 

 archæologiske forhold i vort land ikke synes at røpe nogen 

 egentlig forstaaelse af de grunddrag, som jeg fremhævede i 1903 

 (Christiania Vid.-Selsk. Skr. I, Mathm.-naturvid. Kl. 1903, Nr. 7) 

 og 1905 (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1905, Nr. 4), Hkesom jeg 

 heller ikke er ganske sikker paa, at min fremstilling nogle faa 

 aar senere (Arch. for Mathm. og Naturvid. B. XXX, Nr. 3, 1908, 



