Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TKONDHJEMSFELTET 475 



vidtskuende utkastet, mere generell l)illede paa en bio geologisk 

 utvikling: In the long perspective of past time Antarclica appears 

 to fade and form like a summer cloud, now extending a limb, now 

 shedding it, now resolving inlo a continent, now dissolving inlo 

 an archipelago. x\t present it lies dead and cold under its white 

 windingsheet of snow. By the light of the magicians lamp we 

 watch the summer of the cycles dawn. The glow of life returns, 

 the ice mask melts, green spreads a mantle. At last a vision 

 comes of rippling brooks, of singing birds, of blossoming tlowers, 

 and of forest glades in the heart of Antarctica< (Smithsonian 

 Report for 1912, pag. 453). Man faar saaledes her et utsyn over 

 en proces, der saa at si foregaar i nutiden, med vuer saavel bak 

 over i tiden som fremover. Del er da tidsforholdet mellem disse 

 forskjellige afsnit, det nu skulde være vor opgave at faa en over- 

 sikt over. Et dypere syn paa denne opgave faar vi ved al følge 

 de store grundlinjer, som Chamberlin fremhæver i visse store 

 grundtræk, der gaar langt ut over det enkelte, foreliggende tilfælde, 

 naar han sier: ^It is deeply significant thai the thermal states 

 of the narrow zone of life on the face of the earlh should have 

 been kepl within so close a range as to permit miUions of 

 spedes to follow one another in forming the great genealogical 

 lines which lead continuously up from the primitive types to 

 the present ones without breakage of continuify in all the ages, 

 while the prevailing temperatures a few miles below Ihem and 

 a few miles above them, as well as in space generally, would 

 have been fatah (Smithsonian Report for 1910, pag. 378). 



Kvartærgeologien, som et studium af den os nærmest liggende 

 geologiske tid, fører os saaledes direkte ind i nutiden, men del 

 er da en nalurlig konsekvens, at den ogsaa fører vort blik videre 

 ut over, ind i fremtiden. For vel en menneskealder siden skrev 

 Pfaff en afhandling Das Aller der Erde-^^ (Zeitfragen des 

 christlichen Volkslebens, Bd. VII, H. 1, 1881), som det i denne 

 forbindelse ikke forelaa nogen større grund til at berøre, var 

 det ikke fordi, al norske forhold og norsk geologisk arbeide deri 

 var behandlet. At del sidslnævnle er tilfælde, turde dog ha en 

 mindre interesse, naar vi erfarer, al del er Kjerulfs >Einige 

 (2hronomeler der Geologie« og de deri opnaadde resultater, som 

 der gjøres anvendelse af (L. c. pag. 20), men ganske anderledes 

 stiller forholdet sig, naar vi under behandlingen af specielt nor 

 ske forhold belæres om, at »nirgends hoher als 600 Fusz die 

 Zeichen fiir die Anwesenheil des Meeres in Skandinavien gefun- 

 den wurden* (L. c. pag. 31), og al i Norge Muschelbånke — 



bis 580 Fusz (iber dem jelzigen Meeresspiegel sich linden « 



(L. c. pag. 32). Efter disse angivelser undrer det os imidlertid 

 ikke ved omtalen af terrasser at høre om »Die Hebung der Kiiste 



