484 p. A. ØYEN [1914 



annual bands of glacial cia}- deposited throughout the period 

 of retreat« (L. c. pag. 42). Han angir da 7000 aar for post-glacial. 

 5000 aar for late-glacial og » 17,000 years as a probable value < 

 for tiden efter sidste istids kuhiiination (L. c. pag. 42 — 43.) I 

 motsætning hertil kan nævnes, at Munthe uttaler: Dr. Ekholm 

 (in 1899) has placed the latest lemperature optimum nine thousand 

 years back, and the latest lemperature minimum 26,000 years. 

 Possibby the maximum extenl of the latest glaciation coincides 

 nearly Avilh the latter figure, and, partly, therefore, I have estima 

 led the beginning of the retrect of the ice-border in Skåne to 

 have occurred about 24,000 years ago« (Geol. Forn. Forh., Stock 

 holm, B. 32, 1910, pag. 1213), og overensstemmende hermed er 

 ogsaa den af ham leverede oversiktstabel (L. c. pag. 1211), hvor 

 grensen mellem postglacial og senglacial lid sættes til ca. 15,500 

 aar f. Kr. 



Imidlertid har de amerikanske geologer i stor utstrækning 

 for kvartærhistoriens vedkommende benyttet de enkelte lags for- 

 skjellige forvitringsgrad til deraf at faa en oversikt over de relative 

 tidsforhold, og dette er ogsaa i overraskende grad lykkedes lil- 

 trods for, at i mange tilfælde, naturligvis, temmelig stor usikker- 

 het kan komme til at gjøre sig gjeldende, og man vil f. eks. se, 

 at Leverett's afhandling »Weathering and Erosion as Time 

 Measures« (American Journ. af Science, Ser. 4, Vol. 27, 1909, 

 pag. 349 flg.) godt viser vanskeligheterne ved at benytte de nævnte 

 fænomener som tidsmaalere, men som relative lidsangivere har 

 de dog saavel stratigrafisk som tilnærmet kvantitativt stor betyd- 

 ning og har derfor ogsaa, særlig af amerikanske forskere, hyppig 

 været benyttet ved undersøkelser inden denne forskningsgruppe. 

 Og vanskeligheterne formindskes ikke ved den nyere forskning, 

 naar vi erfarer, hvor indviklede mange af de processer, som fore 

 gaar i den øverste del af jordskorpen i virkeligheten er, saaledes 

 som vi f. eks. stifter bekjendtskap dermed i Sharp's afhandling 

 > Salts, Soil-Colloids, and Soils« (Proceed. of the National Academy 

 of Sciences, Vol. I, 19^|15, pag. 563 flg.). Men det er jo længe 

 nu, siden T. C. C. i The Journal of Geology (Vol. IV, 1896, pag. 

 875 — 876) opstillede, væsentlig paa denne basis, el gjennemførl 

 skema for de amerikanske kvartærafsætningers relative alder: 



(21ose of the later W 

 From the carliest 



isconsin 

 hertil fu 



to the present 



to the — 



.1 unit(s) 



. . . 2,5 — 



From the Jowan . . . 

 From the Illinoian . 

 F^rom the Kansan . . 

 F^rom the Albertan 



to the ~ 



to the — 



to the — 



to the — 



. . . 5 — 

 , . . 8 — 

 , . .15 — 

 , . . x — 



I nær tilslutning 



Ilder vi, al Chamberun 



& Salisbury 



angav — 2, 4, 8, 16 — (Texl-Book of Geology, Vol. III, 1906, pag. 



