Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TKONDHJKMSFELTKT 4S9 



gjøre »Kvartær tidsregning, terrassen ved Moen i øvre Aardal, 

 Sogn« (Norges geol. unders, aarbok, 1915, III), saa at si etter den 

 svenske opskrift. Men dette er kanske ikke saa merkelig endda, 

 naar vi ser paa hvilken maate bestyreren for Norges geologiske 

 undersøkelse, Rkusch, uttaler sig i el par ord om geologkon 

 gressen i Stockholm , 1910, al »det i videnskabelig henseende 

 merkeligste, som fremkom ved mødet, var el foredrag af Gerhard 



OE Geer ved at tælle de lerlag, som er afsatte i Sverige 



efler istiden, har han fundet, at der er hengaael omtrent 7000 

 aar siden denne. Dette er første gang, man har faael et paa 

 lideligt tal for et geologisk tidsrum < (Aftenposten 19^10, Nr. 527). 

 Ja Reusch gaar endog i sin begeistring saa vidt, at han beskriver 

 og af bilder fra Edø »aarslag(?) i konglomerat* (Norges geol. 

 unders, aarbok 1914, IV, pag. 27, fig. 14). 



Under disse forhold har det imidlertid været mig en fornøi 

 else at se, at Norges geologiske undersøkelse ved utgivelsen af 

 det nye » Geologisk oversiktskart over det S3^dlige Norge, 1 : 1000000 , 

 1915, dog har bekvemmet sig til at la det ra-glaciale trins mo 

 ræner afsætte som dichotome fra Fredrikshaldsvasdraget af mot 

 sydøst til den svenske grense, og endvidere til at afbrjie enhver 

 forbindelse mellem Aas-trinnet og det ra-glaciale trin netop inden 

 dette kritiske strøk, saa det ser allikevel ut, som om min an 

 skuelse af forholdet staar i begrep med at trænge seirrik igjen - 

 nem, tiltrods for den skarpe og alt andet end imøtekommende 

 kritik, som De Geer i sin tid (Geol. Forn. Forh. Stockholm, B. 

 34, 1912, pag. 256—257) lot mit første forsøk paa korrektion af 

 disse forhold bli tildel. Men dermed maa jeg fremdeles hævde, 

 at der ogsaa fra den anden side seet er sat en ganske betyd 

 ningsfuld sprængkile ind i den svenske kvartærkronologiske 

 theori, idetmindste forsaavidt det gjelder det Raglaciale trin, 

 Søreng perioden og Aas-trinnet. Dette igjen bevirker, at det 

 derpaa blir nødvendig at korrigere den kronologiske rækkefølge 

 videre mot nord, thi den geografiske landegrense danner i dette 

 tilfælde vistnok ingen kvartærgeologisk. 



Man kan ikke helt frigjøre sig fra den tanke, al der tiltrods 

 for fremstillingens form gjør sig gjeldende et anstrøk af ironi, 

 naar Lennart von Post sætter overskriften En exakl geologisk 

 tideråkning« (Populår naturvetenskaplig revu, 1911, H. I, pag. 11 

 flg.) paa et referat af De Geers lerunders6kning« (L. c. pag. 

 20). Denne fremstilling er dog af megen interesse derved, at den 

 gir selv utenforstaaende direkte oplysning om, at den hele rent 

 skolemæssige bygning grunder sig paa tællingen af lerskikter, og 

 indirekte oplysning om, at det faunistiske fundament i væsentlig 

 grad mangler. Dette sidste moment bevirker ogsaa, at jeg ikke 

 har nogen synderlig stor tro paa, at fremlæggelsen af del om 



