TVÅ EUROPEISKA ARGU LIDER. 13 



utbildade djurets andra antennpar, den främre grenen försvinner 

 under larvens utveckling. 



Jag skulle icke så länge uppehållit mig vid Argulidernas 

 antenner, om icke Kröyer') helt nyligen sökt göra en annan 

 åsigt gällande, hufvudsakligen, såsom det synes, för att derigenom 

 ådagalägga en närmare slägtskap mellan Argulider och Caligider, 

 hos hvilken sednare grupp, likasom hos de parasitiska krustaceerna 

 i allmänhet, det icke är första, utan andra parets antenner, som 

 antaga formen af fästorganer. Enligt Kröyer skulle hvad jag 

 kallat första antennparet bestå af de med hvarandra samman- 

 vuxna båda antennparen: bihanget skulle då vara det första, 

 sjelfva hakorganet det andra antennparet. I sammanhang härined 

 förklaras det verkliga andra paret antenner såsom första paret 

 käkfötter. Hvad ofvan blifvit anfördt om de ifrågavarande or- 

 ganernas utvecklingshistoria, synes göra det öfverflödigt att upp- 

 taga Kröyers hypothes till särskild vederläggning. 



Hvad hufvudets öfriga appendikulära organer beträffar, så 

 försvåras jemförelsen mellan dem hos Arguliderna och de när- 

 stående grupperna genom den omständigheten, att Argulus-larven 

 vid sin framkomst ur ägget är vida mer utvecklad och redan 

 försedd med mundelar och de bakom dem befintliga tvenne 

 extremitetparen, så att dessa delars uppkomst icke kan genetiskt 

 följas. Af analogien torde man likväl kunna sluta, att hos Argulus, 

 likasom hos Phyllopoder och Copepoder, mandiblerna utbildas 

 från basen af larvens andra benpar, och maxillerna bakom dem 

 såsom ett sjelfständigt extremitetpar. 2 ) Huruvida de två följande 



') Loc. cit. p. 87. 



2 ) Jfr Joly, Ilistoire d'un petit Crustacé (Artemia salina) etc, i Annales des 

 Sciences Naturelles, Ser. II, Tom. XIII (1840), p. 260, Pl. 7, tig. 9, 10. (A r- 

 t c ni i a salina). ■ — Zaddach, De Apodis cancrifo rmis anatome et historia 

 evolutionis (1841), Tab. IV. tig. 4 — 6 (Apus cancrif ormis). — Grube, 

 Bemerkung en über die Pliyllopoden, nebst einer Uebersicht ihrer Gattungen und 

 Arten, i Archiv für Naturgeschichte, XIX. I. (1853) p. 76, (Lim ne tis b rä- 

 ch yurus). — Claus, Die frei lebenden Copepoden, mit besonderer Berück- 

 sichtigung der Fauna Deutschlands, der Nordsee und des Mittelmeeres (1863) 

 Tafl. XIII, fig. 4 (Canthocarnptus staphyli nus), 



