TVÅ EUROPEISKA ARGULIDER. 15 



benämner antennpalp'), men som af Steenstrup och Luetken 2 ) 

 kallas andra antennparets hjelpkrok (hamulus), och således af dem 

 icke anses böra räknas till de egentliga appendikulära organerna, 

 utan vara en cuticular-bildning, tillhörande hudskelettet. Denna 

 åsigt synes äfven delas af Claus 3 ), och är enligt min mening 

 den rätta, både hvad Caligider och Argulider beträffar. För 

 dessa sednare bevisas den af den omständigheten, att Arguliderna 

 ofta ha ytterligare två par alldeles dylika hakar, det ena mellan 

 andra paret käkfötter, det andra bakom dessa, framför basen af 

 första paret simfötter, hvilka hakar svårligen låta tyda sig såsom 

 reducerade appendikulära organer eller delar af sådana. På 

 basal-leden af såväl första och andra paret antenner, som andra 

 paret käkfötter utvecklas äfven chitinhöljet merendels till dylika 

 hakar, och vissa delar af kroppens undra sida, isynnerhet randen 

 af hufvudskölden framtill, äro vanligtvis tätt besatta med små 

 tänder, som hafva en liknande betydelse, som de förstnämnde större 

 hakarna, och jemte dem tjena att fixera djuret på det ställe, der 

 det sugit eller hakat sig fast. Alla dessa hakar och tänder hafva 

 nämligen spetsen riktad bakåt, och hindra derigenom djurets 

 glidning eller afstrykning framifrån bakåt, den enda riktning, i 

 hvilken någon större tryckning under vanliga förhållanden kan 

 utöfvas på detsamma 4 ). Dessa cuticularbildningar torde också i 

 allmänhet visa sig vara starkast utvecklade hos de arter, som 

 förnämligast lefva på fiskarnes yttre hud, t. ex. A. foliaceus, 

 coregoni, purpureus, och svagare hos sådana som, lik A. cato- 

 stomi, upphälla sig i deras gäl-kavitet. 



Det återstår oss att i korthet redogöra för de egentliga 

 mundelarne hos Arguliderna, så vidt dessa blifvit oss bekanta. 



') Lo c. cit. p. 105. 



2 ) Bidrag til Kundslcab om det aabne Havs Snyltelcrebs og Lernaer etc., i Kongl. 

 Danske Videnskabernes Selskabs Skrifter, 5:te Rsekke, Naturhist. o. Mathem. 

 Afdelning, Bd. V (1861) p. 350. 



3 ) Zur Morphologie der Copepoden, p. 29. not. 



4 ) »Dans quelque place qu'il» (l'Argule foliacé) »se fixe, il a l'instiuct de diriger 

 toujours son corps dans le sens de celui du poisson, afin de ne pas s'exposer 

 å en étre détaché inalgré lui, et pour ne pas avoir ä lntter contre le courant 

 de 1'eau.» Jitrine loc, cit. p. 446. 



