TVÅ EUROPEISKA ARGULIDER. 33 



bakre del, är aflångt äggformig, och utskickar framtill på hvar- 

 dera sidan en bakåt riktad rymlig ductus deferens, som mynnar 

 ut i spetsen af bålen. Accessoriska körtlar, som tvifvelsutan 

 finnas, har jag dock icke varseblifvit. För de yttre generations- 

 organerna, hvilka äro vida mera komplicerade, än hos A. foliaceus, 

 har jag redan (sid. 28 o. 29) redogjort. — 



Den Argulus-art, med hvars beskrifning vi nu sysselsatt 

 oss, är först funnen i Jemtlands sjöar af Dr C. L. Nyström, 

 så väl på Sik, som på Harr. Den sik-art, som der förekommer 

 allmännast, är Coregonus lavaretus Linn., och på denna art är det, 

 enligt mundtligen mig meddelade upplysningar, som A coregoni 

 blifvit träffad, ehuru den tvifvelsutan äfven förekommer på andra 

 arter af detta slägte. Docenten H. Widegren har funnit och 

 meddelat mig flera exemplar från Laxsjön i Dalsland, också tagna 

 på Coregonus lavaretus, och har dessutom uppgifvit, att den före- 

 kommer på Salmo trutta i Vettern. Troligtvis är arten vida 

 kringspridd i Skandinavien. 



I Dr Nyströms redan citerade «Iakttagelser rörande Faunan 

 i -Jemtlands Vattendrag», läses sid. 19 följande, som har af- 

 seende på Argulus coregoni: »En af sikens parasiter är märk- 

 värdig derföre, att den gifver anledning till ett eget fiske. En 

 ovanligt stor Argulus-art fäster sig nemligen vissa tider af 

 sommaren, isynnerhet omkring Olsmessotiden, i stor mängd på 

 siken, och äfven, ehuru mindre begärligt, på harren. Nästan 

 hvarje fisk har under denna tid på sin kropp en eller flera 

 af dessa blodsugare, som bita honom så att buken är röd af 

 blod. Fisken skyndar då hoptals till vissa ställen af sjön, der 

 förmodligen kallare strömdrag gå fram, och fastnar i mängd i 

 de der utsatta näten. Detta fiske varar icke länge, ibland blott 

 ett par dagar, men inbringar under denna tid på somliga ställen 

 flera tunnor fisk.» 



Öfvers. af K. VeL-Akad. Förh. Arg. 21. N:o 1. 



