38 T. THORELL, 



veckla sig till första och andra parets antenner, det tredje till 

 mandibulan och dess palp, då en sådan finnes. — Alltid (utom 

 hos de lägre parasitiska Copepoderna) är kroppen tydligt seg- 

 menterad; mundelarne utgöras, då de äro fulltaliga, af fyra 

 par bihang, ett par mandibler, ett par maxiller och två par 

 käkfötter. Benen äro klufna eller flikiga sim- eller respirations- 

 organer. — Cladocererna afvika genom sin otydligt segmenterade 

 bål ■ och derigenom, att de inom ägghöljet genomlöpa de meta- 

 morfoser, som motsvara Nauplius-stadiet, och således icke genomgå 

 metamorfoser. I dessa afseenden ansluta de sig till Ostracoderna. 

 Argididernas utveckling står midt emellan Phyllopodernas (och 

 Copepodernas) å den ena sidan och Cladocerernas (och Ostra- 

 codernas) å den andra: deras larver genomgå Nauplius-stadiets 

 tidigare phaser inom äggskalet, och lemna detta i en gestalt, som 

 närmast motsvarar hvad Claus') kallar Copepodernas sista Nau- 

 plius-stadium, hvarföre Årgulidernas metamorfoser, jemförda med 

 Phyllopodernas och Copepodernas, kunna kallas ofullständiga. 

 För öfrigt finna vi äfven hos Arguliderna de karakterer, som vi 

 anfört såsom gemensamma för Phyllopoder och Copepoder. 



Söker man bestämma, genom hvilka kännemärken Copepoder 

 och Branchiopoder alltid och säkert låta skilja sig från hvar- 

 andra, så får man först och främst icke förbise, att de förra 

 bilda en mycket kompaktare enhet, än de sednare, och att vissa 

 organisationsförhållanden, som inom den ena typen, Copepodernas, 

 utmärka sig för en hög grad af beständighet, inom den andra 

 äro mycket varierande. Så vexlar antalet af kroppssegmenten 

 hos Copepoderna inom ojemförligt trängre gränser, än hos Bran- 

 chiopoderna, och samma är äfven, och i ännu högre grad, fallet 

 med benens antal. Då bålen hos Copepoderna alltid bär ett in- 

 skränkt antal, högst (och oftast) fem par extremiteter, skulle det 

 derföre också vara en högst märklig afvikelse, om man upp- 

 täckte en dithörande form med mer än fem par ben, hvaremot 

 det ej kan förvåna att hos de genom sina talrikare extremiteter 



') Die frei lebenden Copepoden, p. 79, 



