TVÅ EUROPEISKA ARGULIDER. 41 



ett enda) med åtminstone på utsidan ofacetterad cornea. Ingen 

 Copepod har med dessa fullt jemförliga ögon, ty det mediana, 

 opariga ögat hos Copepoderna, hvilket ofta innehåller två eller 

 flera krystallkujor, motsvarar den bakom sidoögonen belägna, 

 stundom också med krystallkulor försedda ögonfläcken hos Bran- 

 chiopoderna; och de stora pariga ögonen hos vissa Copepoder, t. 

 ex. PontelUder och Corycceider, visa en helt annan byggnad, än 

 Branchiopodernas sammansatta ögon, om de ock morfologiskt 

 motsvara dem. 1 ) — Ögonen hos Argulus äro rörliga och öfver- 

 ensstämma till sin byggnad, såsom väl är bekant, med Phyllo- 

 podernas ögon i deras skarpast utpräglade form. 



Hos Copepoderna visa sig aldrig de skalbildningar, som i 

 form af en hudduplikatur från främre kroppsafdelningen hos Bran- 

 chiopoderna så allmänt omsluta eller täcka kroppen. Den stora 

 skölden hos Arguliderna visar den största öfverensstämmelse med 

 ryggskalet hos Apus, och skiljer dem långt från Copepoderna. 



Hvad den inre byggnaden beträffar, lemnar denna i många 

 fall en osäkrare ledning för bedömandet af de lägre krustaceernas 

 affinitet, än de karakterer, som hemtas från deras yttre form. 

 Så kan nervsystemet, cirkulationsapparaten o. s. v. hos helt nära 

 hvarandra stående former visa högst betydliga olikheter, hvarpå 

 vi såsom exempel blott vilja anföra det bekanta förhållandet, att 

 till och med inom den strängt naturliga grupp, som bildas af de 

 gnathostoma Copepoderna, Calanider och PontelUder ega ett hjerta, 

 under det de närstående Cyclopiderna m. fl. sakna ett särskildt 

 centralorgan för cirkulationen På samma gång som den inre 

 byggnaden företer en så utomordentlig omvexling och obestän- 

 dighet äfven inom närbeslägtade grupper, visar den dock å andra 

 sidan i sina allmännaste drag en så betydande öfverensstämmelse 

 hos Branchiopoder och Copepoder, att det är svårt att fixera 

 någon anatomisk karakter såsom tillkommande blott endera af 

 dessa båda ordningar. Generationsapparaten ensam torde hos 

 Copepoderna förete ett par egendomligheter, på hvilka det här 



') Jfr t. ex. Leydig, Naturgeschichte der Daphniden (1860), p. 36 o. 40. — 

 Claus, Die frei lebenden Copepoden, p. 44 och följande. 



