44 T. THORELL, 



-blåsa yttras ingenting. Men månne man icke i den har att se 

 en spermatophor, hvilken icke, såsom hos Copepoderna, blifvit 

 fästad utanpå honans kropp medelst en rörformig sträng, genom 

 hvilken spermatozoiderna intränga i sädesgömmet, utan som 

 blifvit hel och hållen införd i detta ? Och om denna förmodan 

 är riktig — hvar bildas spermatophoren? Månne i kapseln på 

 tredje benparet, ur hvilken den måste antagas hafva kommit in 

 i sädesgömmet — hvarvid »haken» på sista benparet säkert 

 spelat en vigtig roll? Eller månne de båda accessoriska körtlarne, 

 som mynna ut i nedre delen af hvar sin ductus deferens, lemna 

 det sekret, som bildar sjelfva spermatophorväggen? Och huru 

 kunna spermatozoiderna komma ut ur denna blåsa eller sper- 

 matophor, om utföringsgången fy lies af en »homogen» tråd? (jfr 

 sid. 32). 



Jag har uppehållit mig vid dessa förhållanden hufvudsakligen 

 för att på desamma fästa deras uppmärksamhet, som hafva tillfälle 

 och håg att på lefvande Argulider underkasta dem en behöflig 

 granskning. Särdeles lämplig för sådana undersökningar torde 

 den stora Argulus coregoni vara, hvilken synes förekomma all- 

 mänt nog i flera af Sveriges större insjöar. — 



Egen för Argulider na är vidare den omständigheten, att 

 äggen komma direkte ur ovariet ut i det fria: de uppehålla sig 

 hvarken i en »uterus», matrix eller de dermed analoga bildningar, 

 som förekomma hos de flesta Branchiopoderna, ej heller bäras de 

 fastade vid utskott af vissa benpar, såsom hos en del former af 

 denna ordning (jfr emellertid hvad vi sid. 31 anfört om ovariets 

 byggnad hos A. coregoni). Detta är likväl af underordnad be- 

 tydelse: man kan anse ovariet hos Argulus motsvara både uterus 

 och ovarium hos t. ex. Branchipus, såsom en enklare bildning, 

 der för äggens producerande och för deras vidare förvarande af- 

 sedda afdelningar ännu icke till rummet skilt sig från hvarandra. 



De öfriga egenheter, som Argulidernas könsapparat företer, 

 äro ej af större vigt, och kunna i alla hänseenden lätt reduceras 

 till de förhållanden, som hos Branchiopoderna äro vanliga. De 

 låta mest förklara sig derutaf, att stjerten är starkt afsatt från 



