TVÅ EUROPEISKA ARGULIDER. 47 



För att undgå att förbise denna likhet måste man likväl 

 för jemförelser icke välja sådana extremiteter, som genom sin 

 förvandling till »respirationsfötter» nästan helt och hållet förlorat 

 den för rörelseorganer typiska formen, utan sådana, der denna 

 form ännu är fullt utpräglad. Detta är nu isynnerhet fallet med 

 första benparet eller de s. k. simfötterna hos Apus. De bestå 

 (hos Apus cancriformis) af en treledad, förlängd basal-del, som 

 i spetsen bär tre långa, otydligt ledade simgrenar eller gissel. 

 Dessa delar motsvara tydligen till form och funktion Argulus- 

 fötternas af tre leder bestående stam samt de i dennas spets 

 fastade båda simgrenarne och «gisseln». Enda skillnaden är, att 

 denna gissel hos Arguliderna blifvit böjd uppåt och inåt; men 

 detta är dock icke ens alltid händelsen, ty hos Arg. funduli 

 är den enligt Kröyer 1 ) riktad åt samma håll, som de båda 

 simgrenarne. Någon gång saknas gisseln, såsom hos Arg. pur- 

 pureus. De två branchial-bihangen på öfre sidan af benen hos 

 Apus, äfvensom ett par gissel-lika bihang på på deras undre 

 sida samt det s. k. tugg-stycket vid deras bas saknas deremot 

 helt och hållet hos Arguliderna: antagandet, att gisseln hos dessa 

 motsvarar Branchiopodernas gälbihang, är följaktligen oriktigt, 

 hvilket för öfrigt så väl dess fästpunkt, som dess form tydligen 

 visar. — Afven på de följande benparen hos Apus igenkänner 

 man lätt de nämnda delarne; men som simgrenarne småningom 

 blifva allt kortare och bredare, under det branchial-bihangen 

 tilltaga i utveckling, aftager småningom med likheten i funktion 

 äfven den likhet i form, som det första benparet så slående 

 visar med Argulidernas simfötter 



Vi kunna nu öfvergå till en närmare skärskådning af de 

 grunder, med hvilka Kröyer 2 ) sökt bevisa, att Arguliderna äro 



') Log. cit. p. 96. 



2 ) Loc. cit. p. 25 — 29. — Tankegången i följande inkast mot Zenker, som skilt 

 Arguliderna från Siphonostomerna, har jag icke lyckats fatta. »Zenker ud- 

 trykker som Resultat af sine Undersögelser: So muss denn Argulus entweder 

 eine eigne Ordnung bilden oder mit den Brancliiopodeu vereinigt werden. Men 

 ved at opstille et saadant Alternativ erkjender han jo selv tydeligt, at dersom 

 Argulus ikke passer sammen med Siphonostomerne, saa passer den heller ikke 

 sammen med ßranchiopoderne, thi hvorfor skulle der vel ellers (oenkes paa 

 Opstillingen af en ny Orden for denne Slnegt.» 



