82 ER. EDLUND. 



tydligt, att, sedan detta inträffat, lika mycket värme bortgår 

 under h var je tidsmoment från tråden genom strålning och be- 

 röring med luften, som det, hvilket under samma tidsmoment 

 utvecklas genom induktionsströmmen. Men det värme, som bort- 

 går, är proportionelt med temperaturöfverskottet, då detta är 

 ringa. Det pä en gifven tid af induktionsströmmen utvecklade 

 värmet är således äfven proportionelt med samma temperatur- 

 öfverskott. Vid ett föregående tillfälle har jag experimentelt be- 

 visat, att den thermoelektriska strömmen, och följaktligen äfven 

 dess utslag på magnetometen, är proportionel med temperatur- 

 öfverskottet, så snart detta är litet.*) Häraf följer således, att 

 utslagen på magnetometern äro proportionela med det på en gif- 

 ven tid af induktionsströmmen i platinatråden utvecklade värmet. 

 Det är lätt att experimentelt bevisa riktigheten bäraf. Det 

 värme, som utvecklas i platinatråden på en gifven tid, måste 

 tydligen vara proportionelt med induktionsströmmarnes antal, för- 

 utsatt att strömmarne icke följa tätare på hvarandra, än att en 

 föregående hunnit sluta, innan den efterföljande börjat. Om der- 

 emot tidsintervallen mellan tvänne induktioner är mindre än ström- 

 marnes duration, så måste två på hvarandra följande strömmar, 

 emedan de äro af mosatt riktning, till en del upphäfva hvar- 

 andra, och det utvecklade värmet derför blifva mindre, än som 

 svarar mot strömmarnes antal. Om nu, enligt det nämnda på- 

 ståendet, utslagen på magnetometern äro proportionela med de 

 utvecklade värmemängderna, så måste de äfven vara proportionela 

 med induktionsströmmarnes antal, så vida detta antal icke är 

 för stort. Försöken visade äfven, att den nämnda proportionali- 

 teten ägde rum, ända till dess att induktionsströmmarnes antal 

 uppgick till mer än 200 i sekunden. Man ser häraf, att de in- 

 duktionsströmmar, jag begagnade, hade en fortvaro, som var 

 mindre än 0,005 sekund. Af efterföljande tabell inhemtas, huru 

 stor noggranhet man kan påräkna vid värmemätningar af detta 

 slag. 



*) Öfversiet af Vet. Akad. Förh. 1861 sid. 119. 



