GALV. INDUKTIONSSTRÖMMARS VÄRMEUTVECKLING. 97 



duktionsströmmarne, och då man icke känner storleken af de 

 sednare , så känner man icke heller den förra och kan säga, huru 

 mycket den genom polarisationen kan hafva blifvit förändrad. 

 Det blef derföre nödvändigt att skaffa induktionsströmmarne af 

 andra ordningen tillfälle att fritt utveckla sig. 



Såsom ofvanföre redan blifvit antydt, är det nästan omöjligt 

 att bringa de thermoelektriska stapelstängerna så fullkomligt midt 

 emot hvarandra, att icke en del af den ström, som uppvärmer 

 platinatråden, medföljer den thermoelektriska strömmen till raa- 

 gnetometern. Då tråden uppvärmes af induktionsströmmar af 

 omväxlande riktning, så försvinner denna olägenhet af sig sjelf. 

 Uppvärmes den deremot af en stapelström af oförändrad rikt- 

 ning, så kominer magnetnålens utslag att af den medföljande 

 strömdelen förändras. Det blef derföre nödvändigt, att välja ett 

 sådant observationssätt, att de erhållna utslagen kunde delas i 

 två delar, af hvilka den ena tillhörde den thermoelektriska ström- 

 men och den andra den del af hufvudströmmen , som medföljde 

 till magnetometern. 



Om den thermoelektriska stapeln fastklämmes vid tråden 

 tvänne särskilda gånger, och denna utsattes för samma upp- 

 värmning, så får man sällan alldeles lika stora utslag. Stapeln 

 måste derföre sitta fullkomligt orubbad under alla de försök, 

 som tillhörde en och samma observationsserie. För att icke sta- 

 peln af sig sjeif skulle förändra läge på den, mellan två upp- 

 uppstående messingspelare horizontalt utspända, platinatråden, 

 fastgjordes densamma vid en messingsståndare, och bordet, hvarpå 

 allt detta befann sig, ställdes på ett fast statif. En öfverställd 

 glasklocka hindrade luftströmmar att åstadkomma någon uppvärm- 

 ning eller afkylning af platinatråden. 



För att skaffa induktionsströmmarne af andra ordningen 

 tillfälle att fritt utbilda sig, försågs blixthjulet, såsom vid ett 

 föregående försök, med en släpfjäder N:o 2. Denna var så ställd, 

 att i det ögonblick , som den inducerande strömmen öppnades med 

 den andra fjädern, infogades en biledning, så att, ehuru stapeln 

 var afskiljd, förefanns dock en sluten ledning för de i induktions- 



