98 ER. EDLUND. 



rullen uppkommande strömmarnes cirkulation. Denna biledning 

 hade samma motstånd som den frånskiljda stapeln. Då en för- 

 söksserie vanligen räckte en hel dag, så förändrades naturligtvis 

 motståndet i stapeln under tiden, hvarföre likheten i dessa mot- 

 stånd icke kunde vara absolut. För att minska inflytandet häraf, 

 valdes en stapel, som hade stor yta, så att motståndet i den- 

 samma var litet i jemnförelse med hela motståndet i ledningen. 

 Stapelmotståndets variationer betydde således icke mycket. Det 

 samma kan sägas derom, att släpfjädern N:o 2 icke kunde sluta 

 biledningen i samma mathematiska ögonblick, som strömmen 

 genom den andra fjädern afbröts, utan några ögonblick förut, 

 på det att biledningen skulle vara i ordning i det ögonblick, som 

 stapeln fråuskiljdes. På detta sätt blef verkligen för ett kort 

 tidsmoment kedjan på samma gång sluten af både biledningen 

 och stapeln. Men då motståndet i begge var jemnförelsevis litet, 

 så märktes ingen synnerlig inverkan häraf. 



Emedan hufvudströmmeus värmeutveckling var ganska be- 

 tydlig, kunde man icke, på samma sätt som vid de föregående 

 försöken, kringvrida blixthjulet med konstant hastighet ända till 

 dess, att utslaget blef konstant, emedan i sådant fall utslaget 

 blifvit så stort, att icke den använda skalan på långt när räckt 

 till. Man hade derföre måst insätta ett särskildt motstånd i den 

 thermoelektriska strömbanan, och derefter uttaga detsamma, då 

 induktionsströmmens värmeutveckling skulle mätas. Ett sådant 

 observationssätt skulle ock hafva medtagit för mycket tid; ty 

 det var önskligt, att en observationsserie gjordes utan afbrott och 

 medhanns på så kort tid som möjligt. Det behöfdes i alla fall 

 dertill en dag. Jag liit derföre i stället strömmarne verka under 

 ett visst antal sekunder, och observerade derefter på ett gifvet 

 sekundslag det erhålla utslaget. Tiderna för uppvärmningen och 

 magnetnålens afläsning voro naturligtvis lika för alla observa- 

 tioner, tillhörande samma serie. Att man på detta sätt erhåller 

 ett riktigt mått på uppvärmningens storlek skall jag nu först visa: 



Om s är den värmemängd, som utvecklas i platinatråden på 

 enhetens tid, a den värmeförlust, som på enhetens tid förorsakas 



