GALV. INDUKTIONSSTROMMARS VÄRMEUTVECKLING. 101 



hqxe~ at kgt(a—n) —nt ./ „ 



x — - — 1 ==== e Sin t V vn — ix 1 — 



a 2 -2an + m ^/ m _ n2(a 2_2an + m) 



kgs — nt n ,-i/ ; 



a 2 — 2 an + m 



+ x e CosSym — w 2 + — e SmtVm — n- + 



\/m — n 2 



\/m—n 2 

 Om nu observationerna göras vid tiden T', räknadt från ti- 

 den T, och denna tid är lika för alla observationer, som tillhöra 

 samma serie, så blifva koefficienterna till s, x och li Q konstanta, 

 och man kan för enkelhetens skull skrifva denna eqvation under 



formen : 



x = A"s + B\ + Ch. Q (6). 



Om nu värdena på x Q och h Q ur eqvationerna (3) och (4) 

 insättas i denna eqvation, så erhålles slutligen 



a, = Fs — Gp.', (7). 



hvarest F och G äro nya konstanter. 



Om den galvaniska strömmen slappes genom platinatråden 

 i motsatt riktning mot förut, så förändrar p tecken, emedan 

 strömdelen, som medföljer till magnetometern, kommer att verka 

 i samma riktning som uppvärmningen. Då allt annat i eqvatio- 

 nen (7) bibehåller sig oförändradt, så får man således för detta fall 



a=Fs + Gp (8). 



Om eqvationerna (7) och (8) adderas, och summan divide- 

 ras med 2, så erhålles 



2 

 Subtraheras deremot eqv. (7) från eqv. (8), så blir på 

 samma sätt 



För induktionsströmmens uppvärmning får man sätta p = 0, 

 emedan de medföljande strömdelarnes inverkningar på magnetnålen 

 då upphäfva hvarandra. Som nu p tydligen är proportionel med 

 strömstyrkan, så följer således af förestående beräkning, att om 



