GALV. INDUKTIONSSTRÖMMARS VÄRMEUTVECKLING. 103 



x "4" x f 

 För den större strömstyrkan är således — — =104,0, 



fy 



x -4- 3?' 

 och för den mindre- — - — = 36,12; 



z 



hvaremot — - — i förra fallet ar = 104,25 



och i det sednare =61,37. 



Som nu uppvärmningen är proportionel med qvadraten på 

 strömstyrkan, så måste, om räkningen är riktig, 



36,12 ~ \61,df) ' 



Den första qvoten gifver 2,879 och den sednare 2,885. Of- 

 verensstämmelsen är således så fullständig, som man kan önska. 



a). I efterföljande observationsserie kringvreds blixthjulet 

 med konstant hastighet under 20 sekunder, ett helt hvarf i hvarje 

 sekund, hvarefter magnetnålens läge observerades på det 40:de 

 sekundslaget. Först gjordes tvänne observationer på induktions- 

 strömmens värmeutveckling, derigenom att platinatråden, hvarpå 

 den thermoelektriska stapeln var fastskrufvad, insattes i induk- 

 tionsströmmens bana. Derpå utlöstes induktionsbanan, och plati- 

 natråden infogades i stället i hufvudströmmens bana. Nu gjordes 

 två försök, under det att induktionsbanan var öppen ; vid det för- 

 sta af dessa verkade den thermoelektriska strömmen och den 

 delen af hufvudströmmen , som medföljde till magnetometern, i 

 motsatt, och vid det andra i samma riktning, derigenom att huf- 

 vudströmmen genom en kommutator kastades om. Af dessa 

 båda observationer erhöll man således ett mått på hufvudström- 

 mens värmeutveckling och styrka under de 20 sekunderna, som 

 blixthjulet vreds omkring och hvarunder ingen induktion ägde rum. 

 Sedan dessa iakttagelser blifvit gjorda, slöts induktionsbanan med 

 en platinatråd af samma längd och tjocklek som den, hvarpå 

 den thermoelektriska stapeln var fastskrufvad. Det galvaniska 

 ledningsmotståndet i induktionsbanan var således nu detsamma, 

 som då induktionsströmmens värmeutveckling observerades. Under 

 det induktionsbanan var sluten, gjordes nu åter tvänne observa- 

 tioner, den ena, då den till magnetometern medföljande delen af 



