120 ER. EDLUND. 



uttrycka de båda sekundära strömmarnes elektricitetsmängder och 

 dessa äro enligt det föregående lika stora. De två sista termer- 

 nas skillnad är således negativ (emedan C~>B) och värdet af 

 formeln mindre än första termens, hvilken uttrycker värmemäng- 

 den, som frambringas, då strömmen slutes utan induktion. Den 

 i hufvudströmmen utvecklade värmemängden blir således genom 

 Induktionen förminskad. Samma förhållande eger rum vid ström- 

 mens öppnande. Här går, såsom figuren antyder, den första 

 sekundära strömmen i motsatt riktning mot hufvudströmmen. 

 Att förminskningen i producerad värmemängd blir lika stor som 

 den primära induktionsströmmens värmeproduktion i dess bana, 

 bevisas af de förut anförda observationerna. 



10. Sammanställas resultaterna af föregående undersökning, 

 så blifva de följande: 



l:o. Värmeutvecklingen i ett tidsmoment hos galvaniska in- 

 duhtionsstr ömmar är proportionel med qvadraten på induktions- 

 strömmens intensitet i samma tidsmoment. Om induktionsström- 

 mens intensitet kallas i, så år följaktligen hela induktionsström- 

 mens värmeutveekling proportionel med 



fiT-dt; 



då till integralens gränser tages tiden för induktionsströmmens 

 början och slut. 



2:o. Groves iakttagelse, att mjukt jern uppvärmes , då det 

 magnetiseras eller demagnetiseras , har funnit bekräftelse i före- 

 stående försök. Denna uppvärmning , hvilken dessa försök visa 

 vara proportionel med qvadraten på den magnetiserande ström- 

 styrkan, kan icke förorsakas af någon vid den magnetiska inten- 

 sitetsförändringen uppkommen friktion emellan magnetens rnole- 

 kuler (Grove), utan härleder sig otvifvelaktigt från de induk- 

 tionsstr ömmar, som uppkomma i jernet, direkt inducerade dels 

 genom induktionsspiralen , dels ock genom förändringen i jernets 

 magnetiska tillstånd, hvilka sednare strömmar alltid cirkulera 

 vid en magnetisk förändring , magneten må hafva hvilken form 

 och hvilket utseende som helst. 



