GALV. INDUKTIONSSTRÖMMARS VÄRMEUTVECKLING. 121 



3:o. Då galoaniska induktionsströmmar induceras i en sluten 

 ledare derigenom , att den inducerande hufoudströmmen slutes 

 och öppnas, så uppstår genom Induktionen hcarken någon vinst 

 eller någon förlust af värme. Den v ärmeqo antitet , som produ- 

 ceras af indiddionsströmmeji, är nemligen lika stor som den 

 förminskning i värmeproduktion, hvilken genom induktionen 

 uppkommer i den inducerande hufoudströmmen. Om I är in- 

 tensiteten hos den inducerande hufoudströmmen , i induktions- 

 strömmens intensitet, och i intensiteten hos den induktionsström 

 af andra ordningen, som uppkommer i hufoudströmmen, samt 

 M det galvaniska ledningsmotståndet i hufoudströmmens bana , 

 och m motståndet i induktionsledaren, så är: 



Mf(lli x — i/)dt — mfpdt = 0; 



der integralernas gränser äro tiderna för induktionens böiyan 

 och slut. 



4:o. Deremot då galvaniska induktionsströmmar induceras på 

 det sätt, att induktionsbanan närmas till eller aflägsnas ifrån 

 den inducerande hufoudströmmen, så uppkommer värme genom 

 induktionen. Värmeproduktionen i detta fall är proportionel 

 med det mekaniska arbete, som åtgår för induktionsbanans 

 närmande till eller aflägsnande från den 'inducerande hufoud- 

 strömmen. Om 1, i, i x , M och m hafva samma betydelse 

 som förut, samt A utmärker det nämnda mekaniska arbetet och 

 C är en konstant, så har man för detta fall: 



m fiHt + M(f(I— i x )Ht — fldt) = C . A ; 

 der integralens gränser äro desamma som förut. Om i denna 

 eqvation A göres lika med noll, så erhålles samma eqvation 

 som i 2V;o 3:o. Denna sista eqvation uttrycker således det all- 

 männa vilkor, som vid induktionen måste satisfieras , induktionen 

 må ske genom en intensiUtsförändring i den inducerande hufvud- 

 strömmen, eller genom induktionsbanans närmande till eller aflägs- 

 nande från densamma. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 21. N:o 2. 



