AFDTJN8T. VATTENÅNGANS TRYCK PA DEN OMGIFV. LUFTEN. 131 



vatten erfordrades för att kunna rinna tillbaka. För att såvidt 

 möjligt förekomma detta var kylröret före de följande experi- 

 menterna något fuktadt. 



Utom denna olägenhet var methoden behäftad med en vida 

 större, och hvilken i väsendtlig mån torde kunna tillskrifvas de 

 uppkomna differenserna, nemligen svårigheterna att bestämma 

 medeltemperaturen hos det rör, som förenade ballongen med kyl- 

 röret. Denna medeltemperatur är naturligtvis beroende af en 

 mängd omständigheter och omöjlig att noggrant bestämma. Ej 

 heller kunde denna olägenhet förminskas genom användande af 

 ett fint rör; ty det måste hafva samma vidd som kylröret, emedan 

 i annat fall en större mängd vatten qvarstannat i det sistnämnda. 

 Volymen af det använda röret mellan vattenytan i kokkärlet och 

 kylröret var 6,19, och dess medeltemperatur antogs lika med 

 mediet mellan vattenbadets, rummets och kylvattnets temperaturer, 

 och vattenångans tension = den mot denna temperatur svarande» 

 Beräkningen gaf följande värden för den utträngda luften A\ 



Vid 7\ = 20" 30° 40° 50° 60° 70° 80° 90° 

 \ Ser. I 0,14 0,25 0,33 0,47 0,57 0,69 0,81 0,95 

 Ser. Il 0,12 0,22 0,32 0,44 0,57 0,69 0,82 0,97. 



A\ 



Innan denna korrektion anbragtes, synes att alla differenserna 

 i ser. Il utom den sista voro af motsatt tecken. Då dessa 

 olägenheter ej stodo att afhjelpa, öfvergåfvo vi denna method och 

 använde i stället följande, som på visst sätt kan betraktas som 

 en ömvändning af den föregående. 



§ 4. Andra methoden. 



Denna method var väsentligen densamma som den, hvilken 

 användes af RudberG vid bestämmandet af luftens dilatations- 

 koefficient och som sedermera till samma ändamål begagnades af 

 Regnault, nemligen den att uppvärma en med en fin spets 

 försedd ballong (fig. 3), tillblåsa spetsen och derpå afkyla bal- 

 longen upp och nedvänd, samt afbryta spetsen under qvicksilfver 



