173 



Undersökningar öfver Urinkanalernas förlopp *). 

 Af M. V. Odenius. 



[Meddelade den 9 Mars 1864.] 



Såsom bekant har Henle (Zur Anatomie der Niere, Göttin- 

 gen 1862) beskrifvit ett eget slag af fina urinkanaler i njurens 

 medullarsubstans, livilka komma från corticalsubstansen och till- 

 följe af sin egenskap att efter en enkel omböjning återvända dit, 

 af honom blifvit benämnda "schleifenförmige Canälchen". Uppåt 

 mot corticalsubstansen fortsätta sig enligt Henle båda crura af 

 dessa slingformiga kanaler i tubuli contorti, hvilka omsider sluta 

 blindt med en Bowmansk kapsel. Medelst dessa slingor, hvilka 

 liksom festoner hänga ned i itiedullarsnbstansen mellan tubuli 

 recti, blifva således två och två Bowmanska kapslar med sina 

 tillhörande tubuli contorti förenade till ett slutet helt, utan för- 

 bindelse med de på njurpapillerna sig öppnande kanalerna. Dessa 

 sistnämnda åter, eller Henle's "offene Canälchen", sträcka sig 

 från papillerna genom medullarsubstansen under upprepade del- 

 ningar in i corticalsubstansen, der de träda i förbindelse med 

 nätformigt förenade urinkanaler, hvilka genom dem hafva ett fritt 

 utlopp i urinvägarne. Enligt Henle bilda sålunda dessa båda 

 grupper af kanaler tvenne fullkomligt skilda, ehuru i hvarandra 

 inskjutna systemer, det ena slutet, det andra öppet, och de grun- 

 der, hvarpå han stödjer detta antagande, äro dels olikheter i 

 epithelialbeklädnaden, dels de negativa resultaterna af sina försök 

 att injiciera urinkanalerna från uretern. 



Om tillvaron af de nämnda slingformiga kanalerna kan man 

 öfvertyga sig redan på längssnitt genom medullarsubstansen af 

 friska, icke injicierade njurar, och ännu lättare sker det efter 

 isolering af tubuli. Man finner härvid äfven de slingformiga 

 kanalerna uppåt mot corticalsubstansen öfvergå i tjockare, mera 



*) Härtill Tafl. VII. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 1864, N;o 3. 



