182 M. V. ODENIUS, 



slingringar begifva sig nedåt. Samtidigt med slingringen inträder 

 äfven en förrjockning af grenarne, hvilken står i direkt förhål- 

 lande till slingringen, sålunda tydligt uttalad i hoprullningarna, 

 föga eller icke märkbar i de enklare slingringarna. Efter utträ- 

 det ur slingringen blifva grenarne åter smalare, löpa raka eller 

 under smärre vågformiga slingringar nedåt, och vidga sig ånyo 

 mot gränsen till medullarsubstansen. Hunna hit afsmalna de åter, 

 tränga såsom Henle's slingformiga kanaler mer eller mindre 

 långt ned mot papillen, och vända efter en enkel omböjning un- 

 der samma sträckta förlopp åter upp mot corticalsubstansen. I 

 närheten af densamma börja de ånyo slingra sig, tilltaga hastigt 

 i vidd, och framstå snart såsom tydliga tubuli contorti. 



Det har aldrig lyckats mig att från Uretern injiciera några 

 kapslar i njurar af vuxna djur. Deremot finner man vid injection 

 af embryonala njurar utefter peripherien knappformiga bildningar, 

 hvilka sitta på ändarne af öppna kanaler. Af livad natur dessa 

 bildningar äro bar jag likväl icke ännu kunnat utröna; många af 

 dem åtminstone äro ganska bestämdt icke kapslar, utan troligen 

 första anläggningen till de peripheriska slingringarne. En möjlig- 

 het vore således att en del af kanalerna efter längre slingringar 

 slutade i kapslar utan att förut hafva bildat egentliga slingfor- 

 miga kanaler, men i sådant fall måste dock kanalerna vara så 

 långa, att de (utom hvad beträffar läget) i sjelfva verket föga 

 afvika från den i öfrigt gällande typen, ty annars borde samma 

 tryck, som förmått drifva injectionsvätskan in i de slingformiga 

 kanalerna, äfven hafva drifvit den in i de ifrågavarande kapslarne. 



Beträffande epitheliet, finner man på tvärsnitt genom cor- 

 ticalsubstansen af icke injicierade njurar, utom de genom sitt 

 epithelium lätt igenkända öppna och de slingrade kanalerna, ännu 

 ett tredje slag, till största delen grupperade omkring de först- 

 nämnda. De hafva i allmänhet en mindre vidd än de vridna, och 

 utmärka sig från dessa genom sitt relativt större lumen samt sitt 

 tunnare och tydligare skifepithelium. Som jag i injicierade nju- 

 rar funnit kanaler med nyssnämnda karakterer talrikt injicierade, 

 torde de kunna antagas vara de öppna kanalernas grenar, hvilka 



