195 



Om Sedum dasyphyllum på Gotland. 

 Af S. O. Lindberg. 



[Meddeladt den 13 April 1864.] 



Efter sin återkomst från Gotland i Aug. 1861 lemnade mig 

 Studeranden W. Pripp flera tvifvelaktiga växter till granskning, 

 bland hvilka särskildt, må nämnas ett Sedum, som redan vid 

 första ögonkastet visade sig skiljdt från alla förut såsom skan- 

 dinaviska bekanta former af detta slägte och som genom när- 

 mare undersökning befanns vara <S. dasyphyllum L., iakttagen 

 mångenstädes i södra och medlersta Europa, företrädesvis på 

 kalk. Från S. album, den närmaste slägtingen bland inhemska 

 arter, utmärkes den hufvudsakligen genom följande kännetecken: 

 SEDUM DASYPHYLLUM L. Sp. plant. I. ed., I, p. 431 

 (1753): blommande skottens blad oskaftade och oftast motsatta, 

 ovala, vid basen likformiga, på ryggsidan starkt buktiga; vippan 

 tätt körtelhårig; kronbladen äggrunda, något trubbiga, dubbelt 

 längre än foderbladen. Fig. Engl. Bot. X, tab. 656. — Kronbla- 

 den hvita, på ryggsidan med ett purpurrödt, långsgående streck. 

 Funnen på kalksten vid Wisby i Juli 1861 af W. Pripp. 

 Exemplaren äro öfverallt körtelhåriga och tillhöra följaktligen 

 formen glanduliferum Gren. et Godr. Fl. de France I, p. 624 

 (<S. glanduliferum Guss. och aS. corsicum Dub.). 



Huruvida denna art verkligen är vild i Skandinavien måste 

 tills vidare lemnas oafgjordt, alldenstund det ännu icke lyckats 

 erhålla bestämd upplysning härom. Sannolikt synes likväl att 

 den, liksom S. hybridum L. vid Christiania och S. spurium 

 Willd. här vid Stockholm, blott är förvildad. — 



En annan Sedum-form, som äfvenledes förekommer på Got- 

 land, samt några få andra kalktrakter på svenska sidan kring 

 Östersjön och som uppgifves att alltid växa blandad med S. 

 album, är dennas var. ß. pallens Hartm. Skand. Fl. 4 uppl., 

 sid. 150 (1843), hvilken synes nog utmärkt för att med skäl 



