212 C. W. PAYKULL. 



Den genom analysen angifna sammansättningen ger följande 

 syreförhållande: R : Fe : Si : H =- 1 : 0,78 : 2,20 : 1 : 81. Antages 

 detta förhållande 1 : f : 2\ : lf eller 4:3:9:7, så kan deraf här- 

 ledas formeln 



2R 2 Si + Fe Si + 7 aq., 

 hvilken formel, om kiselsyran beräknas med 2 aeqvivalenter syre 

 förändras till 



2R 4 Si' + Fe 2 Si' + 14 aq., 

 hvilken formel endast deruti skiljer sig från epichloritens*), att 

 den anger 6 aq. mera än denna och under förutsättning, att man 

 afser från den i detta sednare mineral uppträdande isoraorfa 

 basen lerjord, hvilken helt och hållet saknas i den här omnämnda 

 föreningen. 



Med antagande af dessa formlers riktighet skulle de således, 

 om man införer de isomorfa baserna talkjord och jernoxidul, an- 

 taga respektive följande utseende: 



2(Mg, Fe)- Si + Fe Si + 7 aq. och 

 2(Mg, Fe) 4 Si + FV Si 3 + 14 aq. 



Antages den granat, genom hvars metamorfosering pseudo- 

 morfosen uppkommit, till sin sammansättning hafva motsvarat 

 formeln Ca' Si + R Si, såsom antagligt kan vara, alldenstund så 

 väl den af Trolle-Wachtme ister**), som den af mig***) 

 analyserade granaten från Långbans grufvor motsvarar denna 

 formel, och emedan den i så fall utskiljda kalken ännu finnes 

 förhanden under form af gips, såsom förut nämndt är, så har 

 det ursprungliga mineralet under förlust af 3 Ca upptagit 

 (Mg, Fe) 4 Si + 7 aq., och omvandlingen sålunda med all sannolikhet 

 försiggått under inverkan på granaten af svafvelsyrad talkjord. 



*) Rammeisberg, Handbuch der Mineralen, sid. 539. 

 **) L. c. sid. 693 

 *"*) Upsala Universitets årsskrift. 1861, Uaders. um granater sid. 6. 



