309 



Förteckning öfver de Fogelarter, som i Kihls socken af 



Örebro Län blifvit iakttagna under åren 1836 — 1863. 



Af C. G. Lövenhjelm. 



[Meddelad den S Juni 1864.] 



Omkring en mil i nordvest från Örebro stad vidtager Kihls 

 socken, sträckande sig en och en half mil i norr och söder samt 

 knappt, en mil i öster och vester, och innefattande såväl lands- 

 lag som bergslag, hvaraf den förra utgör den nordvestligaste delen 

 af Nerikes slättland, och den sednare, skarpt och tvärt uppsti- 

 gande från slätten, bildar frän detta håll törsta början till Werm- 

 lands här vidtagande högland. Den utmed vestra sidan af Kihls 

 socken sig sträckande skogiga bergsryggen utgör en fortsättning af 

 den bergssträcka, som, utgående från kölen i trakten afFämunds- 

 sjön och i syd-sydostlig riktning löpande, skiljer Dalelfs- och Mä- 

 lare-dalen å ena sidan, från Wenersdalen å den andra, samt alltså 

 utgör en vattendelare för Östersjöns och Kattegats tillflöden och 

 som i nordliga delen af Kihls socken grenar sig åt öster, bildande 

 de bergiga skogar, hvaraf en del är känd under namnet Käglan, 

 dels, efter förgreningen sträckande sig i sydvest, utgör en af de 

 ramar, som innesluta Nerikes bördiga, nästan triangelformiga, 

 slättland. Dessa under namn af "Kihis-bergen" kända och öfver 

 större delen af provinsens slättland synliga berg uppnå här mera 

 än 800 fots höjd öfver hafvet och omkring 700 fot öfver det vid 

 dess fot liggande jemna landet; de äro skogrika och glest bebodda, 

 samt branta och klippfulla. Till en del omgifver Kihls socken 

 den norra ändan (omkring en fjerdedel) af den en mil långa och 

 { mil breda sjön Tysslingen, som från de nämnda bergen emot- 

 tager inom socknens område tre smärre åar, af hvilka två genom- 

 stryka socknens längd från norr till söder. Naturliga ängar finnas 

 så godt som inga, men kärr och mossar flera, både på slätten 

 och i den skogiga bergstrakten, som äfven i sitt sköte innesluter 

 en mängd till det mesta små sjöar ined stela stränder och klipp— 

 fuli botten. Deremot äro Tysslingesjöns stränder låga och dess 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1864. N:o 6. $$$& 



f\ 



