OM RULLSTENSÅSA RNES B1LDMNG. 327 



antager den öfre terassens höjd till omkring 200 fot öt'ver ell'vens 

 nuvarande vattenyta. 



Dessa sandvallar innehålla, såsom redan är angifvet, inga 

 rullstenar. Undantagsvis träffas dock dylika, såsom vid Femtåns 

 utflöde i elfven, men dessa härröra tydligen från denna ås eget 

 vattendrag. Densamma bildar nämligen före sitt utflöde i elfven 

 ett ansenligt fall; den har sålunda vid större vattentillgång med 

 lätthet kunnat afrunda och uppdrifva de rullstenar, som i fallets 

 närhet träffas i den gamla strandvallen. 



Såsom redan är nämndt, utgöras sandvallarne af en endast 

 mot ena sidan afsluttande vall eller terass; och sakna sålunda 

 formen af en rullstensås, med afsluttning åt båda sidor. En dylik 

 åsform hos sandvallen har dock undantagsvis blifvit träffad i 

 närheten af Ny kyrka; den bildar der en hög rygg af några hun- 

 drade fots längd med starka afsluttningar åt båda sidor. Denna 

 ås synes dock vara tillkommen derigenom, att en från bergs- 

 höjden kommande, endast höst och vår något betydande bäck, 

 i stället för att tvert genombryta sandvallen, skurit sig väg 

 mellan densamma och bergshöjden och sålunda genom denudation 

 utgräft den däld, som befinnes mellan dessa. 



Att orsaken till de nu omnämnda terassformiga bildningarne 

 måste sökas i tillvaron af en forntida mäktig flod som uppfyllt 

 dalgången, anser jag såsom alldeles gifvet, såväl till följe af deras 

 förekomstsätt, form m. m , som äfven derföre att, enligt hvad 

 i det följande skall visas, dalbottnens svagare eller starkare 

 stupning och således i och med detsamma en derpå beroende 

 mindre eller större fallhastighet hos den vattenmassa, som upp- 

 fyllt densamma, varit af väsendtligt inflytande på sandvallarnes 

 bildning. Om det nämligen visar sig att på en sträcka af elfvens 

 lopp, der den är mindre strid, en sandvall har aflagrat sig, men 

 deremot, der den är mera strid och forssande, en rullstensås 

 möter, och om detta förhållande upprepas inom så korta sträckor, 

 som till exempel en mil, så lärer väl med allt skäl kunna anta- 

 gas, att de nämnda aflagringarne blifvit afsatta genom ett vatten, 



W*S 



