332 C W. TAYKILL. 



ligt, då de sednare fordra ett starkt strömmande, de förra åter 

 ett lugnt vatten för sin uppkomst. Nu hafva äfven de erratiska 

 blocken och möjligen äfven delar af jökelgärden blifvit genom 

 isberg och isflottor transporterade och nedfällda på åsarne, lika- 

 som öfver kringliggande delar af hafsbottnen. När denna sedan 

 åter höjt sig upp emot hafsytan, hafva vågorna kunnat börja sina 

 ombildande verkningar på de från bottnen starkt uppstigande 

 åsarnes rygg. Sandlager kunna nu hafva blifvit nedsvämmade 

 på ett håll och uppsvämmade på ett annat; lerlagren hafva del- 

 vis blifvit förstörda och bortsvämmade, och de mindre mäktiga 

 lager af grus med rullsten, som ofta bilda åsarnes öfversta be- 

 täckning, hafva dels blifvit af vågorna nedkastade från högre 

 belägna delar af åsen, dels äfven uppdrifna från åsens sidor, 

 dels måhända äfven, sedan åsen blifvit torr, nedsvämmade från 

 högre belägna delar af densamma*). Vid åsarnes upphöjning 

 emot vattenytan hafva naturligtvis flyttblock strandat på deras 

 krön och sålunda bildat åsens öfversta konturer, när den åter 

 rest sig ur hafvet. 



*) Von Post, anf. st. sid. 398. 



