TILLÄGG TILL KÄNNED. AF SKANDINAVIENS OPHIURIDER. 361 



lateralihus spiniferis, utrinque sese late tangentibus; spinis bra- 

 chialibus ternis vei ad basin brachiorum quaternis, acutis, elon- 

 gatis, latitudinem brachii longitudine sequantibus. Diametr. disci 

 3 millim. 



Af denna art hafva tre exemplar tagits uti Bohuslän (Loven), 

 hvaraf ett är från Koster-öarne på 120 — 130 famnars djup; ett 

 har blifvit funnet vid Farsund i Norge på .50 — 55 famnars djup 

 lerbotten (Lindström), och ett vid Molde (Lilljeborg). 



Skifvan är fem kantig, tunn och aldrig hvälfd på ryggsidan 

 eller utbugtad mellan armarne; dess öfra sida är betäckt med 

 ett ringare antal af olikstora, mer eller mindre kantiga, tegel- 

 lagda fjäll, hvilka i midten äro rosettformigt ordnade omkring 

 ett större fjäll och derifrån sträcka sig ut mot skifvans kant uti 

 fem bälten, hvardera bildadt af tre till fem fjällrader. Rygg- 

 sidans fjällbekläd n ad är genom en tydlig, rak eller något inåt 

 svängd gränslinie skild från buksidans ('"dorso marginato"), 

 hvilkens fjäll äro tegellagda uti motsatt riktning. Radialsköl- 

 darne äro stora och breda, parvis helt och hållet sammanhän- 

 gande, samt lika långa eller längre än skifvans halfva radie. 

 Deras bredd förhåller sig till deras längd ungefär som 5^ — 6^: 12. 

 Hvarje par af radialsköldar är alltid bredare än hvilket som helst 

 af interradialbältena. Mundsköldarne äro rhombiske och hafva 

 den inåt vände vinklen något spetsigare än den utåtvände. Sido- 

 mundsköldarne äro brede och sammanhänga inåt med hvarandra, 

 utåt med den innerste armbukskölden. Mundpapillerne tre uti 

 en oafbruten rad: den ytterste af dem är stor, utåt bredare, 

 fjällformig och. intager ungefär hälften af mundvinkelkanten; den 

 innerste åter är alltid belägen under den enkla tandraden. 



Ambulacralpapillerne på den inre tredjedelen af armarne två, 

 sedan blott en och långt ut på armarne saknas de helt och hål- 

 let. När tvenne papiller finnas, är vanligen den yttre af dem 

 större och mera utbildad. Armarne äro spensliga, tunna och 

 jämnt afsmalnande mot spetsen, hvarest de blifva ytterst fina. 

 Armryggsköldarne äro högst en half gång till så långa som 

 breda, på de innersta lederna trekantige med alla sidorna böjda, 

 så att de närma sig till en feinhörnings utseende; på större af- 

 stånd från skifvan deremot antaga de formen af en med spetsen 

 inåt vänd femhörning, hvars längd är något större än bredden, 

 och hvars utåt vända sida är starkt convex. Armbukskölclarne 

 äro femkantige (på de innersta leden sjuka ntige) och något längre 

 än brede. Armsidosköldarne stöta alltid tillsammans på båda 

 sidor af armen, och föreningslinien tilltager mot spetsen af armen 

 så uti längd, att armryggsköldarne der blifva skilde åt två 

 gånger deras egen längd. Armarnes leder äro mot spetsen af 

 armen åtminstone lika långa som de äro vid basen. Armtag- 

 garne äro långa, smala och spetsiga, på de innersta armlederna 

 fyra, men längre ut på armarne endast tre. Deras längd för- 

 håller sig till deras tjocklek ungefär som 5 : 1. De två öfterste, 



