OM SPETSBERGENS FISKFAUNA, 491 



bergens norra och östra kuster, lefver en form af röding, sannolikt 

 tillhörande samma art, som den spetsbergska, i sådan ymnighet, 

 att man under John Ross' andra resa en gång erhöll 3,378 fiskar 

 i ett enda varp med en liten not. Enligt Baer skall Salmo 

 alpinus äfven förekomma på Novaja Semlja i stor ymnighet, och 

 blir der många gånger fångad i "oerhörda qvantiteter" af ryssarne. 

 Enhvar som besöker Spetsbergen är i tillfälle att göra den iakt- 

 tagelsen, att Hvitfiskame, Delphinapterus leucas (Pall.), uppehålla 

 sig företrädesvis och i stor mängd utanför större elf vars utlopp. 

 Då man af erfarenhet från andra länder vet, att denna delfinart ' 

 lefver af fisk, och är så begifven på de laxartade, att den, för- 

 följande de från hafvet uppstigande laxarne, stundom sjelf vågar 

 sig upp i floder, långt inåt landet, i Amurfloden ända till 40 mil, 

 är man frestad antaga, att Hvitfiskame uppehålla sig vid Spets- 

 bergens flodmynningar för att jaga lax. Skulle erfarenheten komma 

 att bekräfta denna förmodan, så är det tydligt, att rödingen måste 

 finnas der i ymnighet, ty så talrika äro Hvitfiskhjordarne. — Sill 

 förekommer också i hafvet sydvest om Spetsbergen och torde 

 enligt sin natur äfven der uppträda i stora massor. Sannolikt 

 är det ymnig tillgång på sill, lödda och annan små fisk, som 

 lockar fiskätande bardhvalar, Balsenoptera gigas och Balasnoptera 

 laticeps, att under eftersommaren ganska talrikt uppehålla sig 

 utanför Spetsbergens södra och sydvestra kuster. Den förstnämnde 

 skall om våren vara allmän i Ostfinmarken under loddetiden, och 

 Balrenoptera laticeps, som kallas sillhval, lärer samtidigt vara temli- 

 gen talrik i Varangerfjorden. — Cottus scorpius L., vår vanliga 

 rötsimpa, är enligt min erfarenhet på vissa ställen af Spetsbergens 

 vestkust fullt ut så talrik som i Finmarken, eller vid någon annan 

 skandinavisk kust. På hård algbevuxen botten och ringa djup kan 

 man fånga den med abbornät i så stor mängd man behagar. 

 Vid Hornsundsöarne fanns den så ymnigt, att jag i två abbor- 

 nät, som legat ute öfver natten, erhöll omkring 40 stora indivi- 

 der, af hvilka tyvärr mer än hälften voro uppfrätta af en art 

 Anonyx. — Jag har trott mig böra fästa särskild uppmärk- 



Öfvers. af K. Vet.-Ahtd. Förh. Arg. 21. N:o UK 5 



