498 A. J. MALMGREN. 



Få fiskarter torde öfverhufvud vara underkastade individuela 

 och lokala variationer i så hög grad som denna. Detta är orsa- 

 ken hvarföre arten har att glädja sig åt en stor mängd olika 

 namn. Det är isynnerhet bland exemplar från Grönland, New 

 Foundland och Labrador man trott sig kunna urskilja olika arter. 

 Men de karakterer, på hvilka dessa äro grundade visa sig all- 

 deles ohållbara vid granskandet af ett större antal individer i 

 olika ålder från Grönland, Spetsbergen och skilda trakter af 

 Skandinavien. Jag har derföre sett mig föranlåten att indraga 

 några, som ansetts goda, men i sjelfva verket endast äro no- 

 minela, och anser mig tillika skyldig, att angifva de skäl, på 

 hvilka mitt förfarande stöder sig. 



Den fisk, som Fabricius beskrifver från Grönland under 

 namn af Cottus scorpius, har af Cuv. et Val. blifvit uppställd 

 såsom en från den europeiska C. scorpius skild art under namn 

 af Cottus grönlandicus, endast på grund af Fabricii beskrifning. 

 Denna är tyvärr ytterst knapphändig, och just i de punkter, i 

 hvilka Cuv. et Val. funno afvikelser från den vanliga C. scor- 

 pius, origtig. Omedelbar jemförelse af flere exemplar af Fabricii 

 C. scorpius från Grönland med lika stora från Spetsbergen, Fin- 

 marken, Östersjön och Bohuslän har visat, att antalet, inbördes 

 läget och relativa storleken af hufvudets taggar äro antingen all- 

 deles lika, eller dylika individuela variationer underkastade hos 

 dem alla, de må härstamma från Grönland, Spetsbergen eller Skan- 

 dinavien, och att strålantalet i fenorna varierar inom nästan samma 

 tal hos exemplar från olika lokaler. Då det just är i fråga om 

 hufvudets taggbeväpning Fabricius misstagit sig i sin beskrifning 

 och dessa misstag jemte Fabricii uppgift om fenornas strålantal 

 ligga till grund för Cuv. et Val.'s art, så är det tydligt, att 

 denna endast är en nominel sådan. Reinhardt har (1. c.) 

 märkvärdigt nog ansett sig böra erkänna den Cuvierska arten, 

 men det tycks som om icke heller han lyckats finna andra art- 

 karakterer, än hvad han anfört om hufvudets relativa storlek. 

 Hans påstående att Cottus grönlandicus alltid utmärker sig ge- 

 nom betydligt större hufvud, håller emellertid alldeles icke streck, 



